печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

07.12.2020 Старший слідчий в особливо важливих справах ГСУ НП України старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором, звернулась до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, згідно вимог якого остання просить накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного, на об`єкти нерухомого майна, а саме на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні
№ 0001113 від 03.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311,

ч. 2 ст. 317 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , в кінці 2018 року, але не пізніше жовтня 2018 року, більш точної дати на цей час не встановлено, будучи особою, яка має відповідний досвід та авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, а також лідерські якості, вирішив утворити та очолити стійке об`єднання злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів і психотропних речовин.

З цією метою ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах запропонував ОСОБА_5 створити стійке ієрархічне об`єднання для вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим вимагала чітких та узгоджених дій значної кількості людей. Маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланували досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким ієрархічним об`єднанням злочинною організацією, до складу якої в різний час, окрім вказаних осіб увійшли: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені, на даний час, досудовим розслідуванням особи.

Так, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 26.08.2020 о 15 год. 54 год. затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Після чого, 26.08.2020 в порядку і з підстав, передбачених ст. ст. 276, 277, 278 КПК України, обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: в участі у злочинній організації, а також незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні, пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинене у складі злочинної організації.

У ході слідства встановлено, що ОСОБА_8 на праві власності належить повна частка на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Санкція ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
У зв`язку з цим, з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного
ОСОБА_8 на нього необхідно накласти арешт.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно з забороною розпорядження таким, за виключення накладення арешту з забороною користуватися квартирою АДРЕСА_2 .
Крім того нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Слідчий суддя вважає, що на вказане майно слід накласти арешт з наданням можливості права користування, з метою недопущення порушення прав та інтересів не лише підозрюваного, а й членів його сім`ї.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належні йому майнові права на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1