ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/656/20 Справа № 710/790/20 Категорія: ст.ст.183, 199 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження № 0000476 від 12.09.2017 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 31 липня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лип?янка, Шполянського району Черкаської області, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, до 30.09.2020,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000476 від 12.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У судовому засіданні 31 липня 2020 року ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на два місяці, до 30.09.2020.

Ухвала суду обґрунтована тим, що оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі перелічені у ст.178 КПК України, є всі підстави для задоволення клопотання та продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 30.09.2020, включно, оскільки лише застосування такого запобіжного заходу може запобігти можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам. Стороною захисту не зазначено підстав для зміни обраного запобіжного заходу на інший вид, не зазначено доказів відносно суттєвої зміни обставин, які не були відомі при обранні запобіжного заходу і не були взяті до уваги слідчими суддями або виникли після прийняття попереднього рішення про продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою. Доводи зазначені захисником у письмовому клопотанні не спростовують наявність тих ризиків, на яких наголошував прокурор, та наявність яких встановлена під час розгляду даного клопотання.

Крім того, розглянувши питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, що відповідно до ч.2 ст.121КК України карається позбавленням волі на строк від 7 до 10 років, особи обвинуваченого, який після скоєння злочину залишив постійне місце проживання, не має офіційного місця роботи, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, а ризики не зменшилися.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 31 липня 2020 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою відмовити, застосувати відносно останнього домашній арешт.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до моменту арешту не працював, має постійне місце мешкання в с.Лип?янка, Шполянського району Черкаської області, де проживав спільно з матір`ю, яка тяжко хвора, якій надав постійно матеріальну допомогу та моральну підтримку. Мав дохід за рахунок офіційного працевлаштування та роботи в Республіці Чехія. Одружений та на утриманні має неповнолітню доньку.
Вважає, що в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилалася в судовому засіданні.
Зазначає, що суд здійснив формальний підхід до підстав обмеження свободи громадян та не обґрунтував доцільність і підстави продовження ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, та неможливості обрання більш м`якої міри запобіжного заходу відносно останнього. Також не розглядалося судом питання можливості внесення ОСОБА_7 застави.
Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, прокурора, який заперечував вимоги апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на два місяці, до 30.09.2020.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення належної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_7 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію та майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Шполянського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000476 від 12.09.2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 30.06.2020, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 02.08.2020.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 31.07.2020, яка оскаржується, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, до 30.09.2020.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку, що виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, що відповідно до ч.2 ст.121 КК України карається позбавленням волі на строк від 7 до 10 років, особи обвинуваченого, який після скоєння злочину залишив постійне місце проживання, не має офіційного місця роботи, а також прийняв до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали, а ризики не зменшилися.

Крім того, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі перелічені у ст.178 КПК України, суд вважав, що лише застосування такого запобіжного заходу може запобігти можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам. Тоді як стороною захисту не зазначено підстав для зміни обраного запобіжного заходу на інший вид, не зазначено доказів відносно суттєвої зміни обставин, які не були відомі при обранні запобіжного заходу і не були взяті до уваги слідчими суддями або виникли після прийняття попереднього рішення про продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, а доводи зазначені захисником у письмовому клопотанні не спростовують наявність тих ризиків, на яких наголошував прокурор, та наявність яких встановлена під час розгляду даного клопотання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочину та з моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під варту і до моменту вирішення даного клопотання прокурора не змінилися обставини, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, тобто суд належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Також колегія суддів погоджується про врахування судом відомостей про особу ОСОБА_7 , який раніше хоч і не судимий, однак обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років, особи обвинуваченого, який після скоєння злочину залишив постійне місце проживання, перебував у міжнародному розшуку, відносно якого застосовано екстрадицію з Російської Федерації, не має офіційного місця роботи.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено обставин, в тому числі з урахуванням наведених в апеляційній скарзі даних, які можуть слугувати підставами для обрання щодо обвинуваченогоОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, оскільки ризики, які враховувалися районним судом при обранні та продовженні запобіжного заходу і які залишилися актуальними на даний час не змінилися, та не зменшилися, аматеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування останнього під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Враховуючи викладене, не спроможними є доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , що прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилалася в судовому засіданні.
Як на підставу для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу, в апеляційній скарзі його захисник посилається на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживав спільно з матір`ю, яка тяжко хвора, якій надав постійно матеріальну допомогу та моральну підтримку, дохід мав за рахунок офіційного працевлаштування і роботи в Республіці Чехія, який одружений та має на утриманні неповнолітню доньку,тоді як на думку колегії суддів дані обставини не є окремою підставою для задоволення апеляційної скарги і скасування законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, яке відповідає критеріям ч.1 ст.370 КПК України.
Неспроможними є доводи апелянта про те, що судом не розглядалося судом питання можливості внесення ОСОБА_7 застави, оскільки відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання (продовженні) під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Тоді як ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто по справі даних те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою та стороною захисту не доведено.

Істотних порушень суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , які могли бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом та у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.183,193,194,199,331,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 31 липня 2020 року залишити без задоволення, а ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 31 липня 2020 року, якою щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, до 30.09.2020, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді