Справа № 629/3192/20
Провадження № 1-кс/629/673/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , заявника - адвоката ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000595 від 01.05.2020 року, -

встановив:

02.06.2020 року слідчим Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000595 внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2020 року за заявою ОСОБА_5 за фактом наруги над тілом його дружини ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України.

15.07.2020 року адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 посилаючись на те, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводилось не повно, безсистемно та без виконання всіх можливих і необхідних слідчих дій, проведення яких забезпечило б прийняття законного рішення у вказаному кримінальному провадженні. Вважає зазначену постанову необґрунтованою, передчасною та такою що прийнята з порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

В оскаржуваній постанові слідчий вказує, що «...з суб`єктивної сторони, вказане кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом, а у даному випадку ОСОБА_7 мав на меті приховати сліди скоєння ним злочину, а не виконати певні дії щодо наруги над тілом померлої ОСОБА_6 », проте, яким чином слідчий прийшов до такого висновку взагалі не зрозуміло, адже у кримінальному провадженні №0000595 від 01.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України, ОСОБА_7 не допитувався. Статтею 297 КК України, передбачено кримінальну відповідальність, за наругу на тілом померлого. Об`єктивна сторона злочину в даному випадку, в тому числі, характеризується наругою над тілом померлого. Наруга - може бути вчинена шляхом як розчленування чи знищення тіла померлого, так і його спалюванням. Вважає, що в даному випадку ОСОБА_7 діяв всупереч вимогам ст.ст.6,26 Закону України «Про поховання та похоронну справу», порушив право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті та зневажив своїми діями пам`ять про померлу людину.

Адвокат ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні на задоволенні скарги наполягали, з наведених в ній, підстав.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, оскільки ним під час досудового розслідування даного кримінального провадження проведені всі необхідні слідчі дії, в результаті чого, він прийняв законне і обґрунтоване рішення у вказаному кримінальному провадженні щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України та закрив кримінальне провадження. Вважає, що допит ОСОБА_7 в іншому кримінальному провадженні про обставини вказані заявником не є перешкодою для прийняття рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 1 статті 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя вивчивши документи та матеріали справи, якими заявники обґрунтовують доводи скарги, а також матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про відсутність підстав про задоволення скарги виходячи з наступного.

Так, виходячи з вимог ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією із форм закінчення досудового розслідування, виходячи з вимог ч.1 ст.283 КПК України, є його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановлене сили.

Кримінальна відповідальність за наругу над могилою, іншим місцем поховання, над трупом або урною з прахом покійного, а також викрадення предметів, що знаходяться в місці поховання або на трупі, передбачена ч.1 ст.297 КК України.

Об`єктом даного злочину є моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання. Цей злочин заподіює моральну шкоду насамперед рідним і близьким померлих, порушує громадський спокій, може викликати міжетнічні та міжконфесійні конфлікти, негативно впливає на виховання підлітків. Ставлення до померлих чи не найбільш яскраво показує різницю між цивілізацією і дикістю, в ньому відображається і ставлення особи до інших соціальних цінностей.

Предметами злочину є 1) могила, 2) інше місце поховання; 3) труп, 4) урна з прахом, 5)предмети, що знаходяться в місці поховання або на трупі.

Труп - це тіло померлого як ціле, так і розчленоване, чи його окремі частини. Труп виступає предметом злочину незалежно від його стану (свіжий, бальзамований, муміфікований).

Об`єктивна сторона злочину проявляється у: 1) нарузі над могилою, іншим місцем поховання, над трупом або урною з прахом покійного; 2) викраденні предметів, що знаходяться в місці поховання або на трупі.

Наруга - це образливе ставлення, грубе знущання, демонстрація зневаги до місця поховання чи праху покійного. Способи вчинення наруги в законів не визначені. Це можуть бути: осквернення, у тому числі шляхом вчинення непристойних надписів, малюнків, виливання нечистот; руйнування надмогильних споруд; розкопування місця поховання, розчленування трупа чи його знищення, зривання одягу. Наруга характеризується як об`єктивним моментом - вчиненням щодо праху чи місця поховання певних діянь, так ї суб`єктивним - прагненням зневажити пам`ять про померлого, продемонструвати своє негативне ставлення до суспільних принципів, які панують в цій сфері. Наруга переважно вчиняється шляхом дії. Однак не можна виключати її вчинення і через бездіяльність, наприклад, невтручання в поведінку свійських тварин, які, наприклад, розривають могилу, справляють на ній природні потреби.

Діяння, передбачене ст.297 КК України, відсутнє, якщо у встановленому порядку здійснюються ексгумація трупа, перенесення могили на інше. Місце, впорядкування місця поховання, а також якщо певні дії з трупом не становлять собою наруги (наприклад, мотивом розчленування трупа є приховування вчиненого вбивства).

Момент закінчення злочину визначається з врахуванням змісту вчинюваного діяння. Якщо воно полягає у нарузі, то закінченим цей злочин є відтоді, коли виконане діяння достатньо вказує на наявність й об`єктивних і суб`єктивних ознак.

Суб`єкт злочину загальний. Суб`єктивна сторона аналізованого злочину характеризується умислом.

Судом встановлено, що в СУ ГУНП В Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000511 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , який керував автомобілем ВАЗ Каліна реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що спричинило смерть ОСОБА_6 . В ході розслідування було встановлено, що 12.04.2020 року ОСОБА_7 з метою приховати сліди вчиненого ним злочину, перевіз тіло померлої ОСОБА_6 з місця ДТП до лісосмуги, де викопавши трактором яму, поклав в неї тіло ОСОБА_6 , килимки з автомобіля із слідами крові, та намагаючись знищити сліди ДТП, виливши близько 5 літрів бензину, підпалив вказані речові докази разом з тілом та потім загорнув яму разом з тілом потерпілої землею. В подальшому добровільно з`явився до поліції з покутою.

Таким чином слідчим достовірно було встановлено, що ОСОБА_7 після вчинення ДТП на службовому автомобілі, мав на меті приховати сліди вчиненого ним злочину відносно потерпілої ОСОБА_6 , які могли бути речовими доказами та не мав умислу на виконання певних дій щодо наруги над її тілом.

Згідно роз`яснень викладених в Постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі 658/5502/14-к, частина 1 статті 297 КК України передбачає два склади злочину: вчинення наруги над могилою, іншим місцем поховання, над тілом (останками, прахом) померлого або над урною з прахом померлого, тобто у будь-яких образливих для пам`яті померлих діях, зокрема розриванні могили, знищенні, зруйнуванні чи псуванні останньої, квітника при ній, пам`ятника, огорожі; незаконне заволодіння (таємно чи відкрито) тілом (останками, прахом) померлого, урною з прахом померлого, предметами, що знаходяться на (в) могилі, в іншому місці поховання, на тілі (останках, прахові) померлого (ч.1). Об`єктивна сторона першого складу злочину полягає в діях (нарузі), а другого - у діях (незаконному заволодінні), наслідках (відсутність майна на місці поховання) та причинному зв`язку між ними. Момент закінчення злочину визначається з урахуванням змісту вчинюваного діяння.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Проаналізувавши вищевказані обставини, вважаю, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування були виконані вимоги ст.ст.2,40,93,94 КПК України і слідчим проведені всі необхідні слідчі дії для перевірки обставин, відомості за якими були внесені до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення, а також на усунення протиріч, в результаті яких слідчий, оцінивши зібрані ним докази, прийняв обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі. Слідчий обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_7 мав на меті приховати сліди вчинення ним злочину відносно потерпілої ОСОБА_6 , та не мав умислу на виконання певних дії щодо наруги над її тілом.

Керуючись ст.ст.36,303-307,372,376,395 КПК України, -

ухвалив:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000595 від 01.05.2020 року, відмовити.
Копію ухвали направити заявнику, слідчому та процесуальному керівнику, для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1