Єдиний унікальний номер 741/1004/20
Номер провадження 1-кс/741/202/20
У Х В А Л А

12 серпня 2020 року м. Носівка

слідчий суддя Носівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача СД Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :
12 серпня 2020 року до провадження слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 надійшло клопотання дізнавача СД Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування дізнавач вказує на те, що Носівським відділенням поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 11.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

У клопотанні дізнавачем поставлено питання про накладення арешту на майно, яке вилучено під час огляду місця події від 11.08.2020 року за адресою: м. Носівка, провул. Троїцький, а саме автомобіля марки «ВАЗ-2101» д.н.з. НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
У клопотанні дізнавачем поставлено питання про арешт майна, з метою забезпечення збереження його як речового доказу.
Однак, в клопотанні дізнавача не обґрунтовано, які саме ознаки речових доказів містить майно, що позбавляє можливості слідчого суддю перевірити відповідність зазначеного в клопотанні майна критеріям ст. 98 КПК України, а іншої мети клопотання не містить.
Також, обґрунтовуючи подане клопотання, дізнавач посилається на наявну постанову від 12.08.2020 року про визнання автомобіля «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом, однак до матеріалів клопотання її не додає, що позбавляє суд можливості надати їй правову оцінку.
Відповідно п.3 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

Положенням ч. 5 ст. 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
У порушення зазначених вимог закону до клопотання не додано докуменів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати та не зазначено конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
За положенням ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Однак, клопотання подано дізнавачем СД Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 без належного правового обгрунтування такого звернення.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє зробити висновок про те, що з поданим 12.08.2020 року клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна має право звернутися до слідчого судді прокурор, що узгоджується і з положенням ч. 2 ст. 64-2 КПК України.
В свою чергу, матеріали клопотання не містять того, що прокурор Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 є процесуальним керівником, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

До матеріалів поданого клопотання також не долучено і постанови про призначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні № 0000026 від 11.08.2020 року, що позбавляє суд можливості встановити наявність права звернення з клопотанням до суду.

Згідно з ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору на підставі ч.3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.
Керуючись стст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання дізнавача СД Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000026, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 11.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1