Справа № 344/7607/20
Провадження № 1-кп/344/749/20
У Х В А Л А

30 листопада 2020 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальними актами про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22.06.2020 обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20.08.2020, а ухвалами суду, в тому числі від 09.10.2020, вказаний запобіжний захід продовжено до 07 грудня 2020 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні подав письмове клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України, яке попередньо вручено обвинуваченому та захиснику.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки вважає, що прокурором не доведено ризиків, на які він посилається як на підставу для продовження застосування тримання під вартою, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою проживання бабусі обвинуваченого.

Обвинувачений просив зменшити розмір застави.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я та майновий стан, відсутність місця реєстрації та підтвердження постійного місця проживання (будь-яких документів щодо фактичного проживання ОСОБА_5 за вказаною стороною захисту адресою суду не надано), міцність соціальних зв`язків (неодружений, неповнолітніх дітей не має, зі слів обвинуваченого батько помер, з матір`ю стосунки не підтримує, до затримання проживав з бабусею без реєстрації, під час досудового розслідування повідомляв недостовірні дані про фактичне місце проживання, щоб не хвилювати бабусю), відсутність постійного місця роботи (зі слів обвинуваченого, до листопада 2019 працював неофіційно, з листопада 2019 року не працює), репутацію обвинуваченого, що раніше не судимий, суд враховує, що злочини, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 (ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України) є тяжкими, на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України щодо можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, що ще не допитувались під час судового розгляду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_5 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Також, на переконання суду, виключно застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Обставини, що слугували підставою застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

Крім того, суд зауважує, що щодо ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою обрано 22.06.2020 з визначенням застави згідно ч.3 ст.183 КПК України у розмірі 42 040 гривень, яку може бути внесено як обвинуваченим, так і іншою особою в будь-який момент під час розгляду кримінального провадження, однак заставу не внесено.

За таких обставин суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою доцільно продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до 28 січня 2021 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6