УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004266 від 20.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, у провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0004266 від 20.08.2015 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Установлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, вступили в попередню змову між собою, з метою вчинення злочинів відносно ОСОБА_7 , які полягали у вчиненні розбійного нападу, його викрадення з подальшим позбавлення волі.

Так, 31.08.2015 близько 20:00 годин ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, кожен з яких діяв відповідно визначених у спільному злочинному умислі ролей, прибули на автомобілі марки «BMW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , на вул. Льва Толстого кут вул. Новосельського в м. Одеса та почали чекати появи ОСОБА_7 .

Після прибуття ОСОБА_7 приблизно о 20:05 годині до вказаної адреси, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, діючи умисно, з корисливим мотивом, несподівано вийшовши із автомобілю підбігли до ОСОБА_7 та з метою здійсненнярозбійного нападу та його викрадення почали завдавати останньому тілесні ушкодження, які виразились у нанесенні численних ударів руками та ногами по всьому тілу.

Вживаючи заходів до захисту себе від нападу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших невстановлених осіб, ОСОБА_7 зумівши вирватись із оточення побіг в сторону вул. Градоначальницької в м. Одесі, де автомобіль марки «BMW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 із іншими невстановленими особами перегородили ОСОБА_7 шлях, а останній оббігши вказаний автомобіль та продовжуючи убігати від нападників, намагався потрапити до магазину «Честор», що знаходився за адресою: м. Одеса, пров. Каретний, 17.

Однак, підбігши до дверей вказаного магазину, ОСОБА_5 , заблокував йому вхід до та почав утримувати ОСОБА_7 за шию ззаду, чекаючи на допомогу інших співучасників ОСОБА_6 та інших невстановлених осіб.

У цей час з автомобіля марки «BМW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який зупинився на проїзній частині біля магазину «Честор», вибіг ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, які разом з ОСОБА_5 з метою обмеження можливості чинити їм опір та заволодіння майном почали наносити йому численні удари руками по всьому тілу, а ОСОБА_6 , тримавши у правій руці предмет, ззовні схожий на пістолет та направивши його ствол в область обличчя ОСОБА_7 , пригрозив останньому спричинити тілесні ушкодження із використанням вказаного предмету (зброї).

Подолавши супротив ОСОБА_7 , шляхом погрози застосування предмету, ззовні схожого на пістолет та діючи у відповідності до розподіленої ролі ОСОБА_6 , після схову пістолету за пояс штанів, почав утримувати ОСОБА_7 , обхопивши його тіло ззаду, а інша невстановлена особа, діючи з корисливих мотивів нанесла декілька ударів в обличчя ОСОБА_7 та заволоділа його сумкою чорного кольору, в якій знаходились особисті речі, документи та матеріальні цінності належні останньому.

У той же час, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, відповідно до розподілених ролей, перебуваючи з іншої сторони від потерпілого ОСОБА_7 , наніс йому декілька ударів в область обличчя та ривком вихопив з правої руки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Iphone 5», чорного кольору, вартістю 6000 гривень, поклавши останній до правої кишені одягнених шортів.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою вчинили розбійний напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, спричинивши останньому майнову шкоду на загальну суму 23 729 гривень.

Продовжуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, 31.08.2015 приблизно о 20:15 годині, перебуваючи біля входу до магазину «Честор», що знаходився за адресою: м. Одеса, пров. Каретний, 17, наносячи чисельні удари руками та ногами ОСОБА_7 , а також подолавши його супротив, шляхом погрози ОСОБА_9 застосування предмету, ззовні схожого на пістолет, повалили його на землю.

Після чого, відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи схопивши ОСОБА_7 за руки та за ноги, примусово поклали його до багажника автомобіля марки «BМW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_2 проти його волі і небажання знаходитись у вказаному місці почали утримувати у багажному відділенні зазначеного автомобіля, чим в такий спосіб незаконно позбавили його волі.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, на вказаному автомобілі марки «BМW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , того ж дня, приблизно об 21:00 годині привезли потерпілого ОСОБА_7 на територію виробничо-складської бази за адресою: АДРЕСА_1 , де помістили потерпілого до нежитлового приміщення - боксу та почали його там утримувати проти його волі, позбавивши його можливості вільно залишити вказане місце, чим позбавили потерпілого волі протягом тривалого часу, тобто у період з 21:00 годин 31.08.2015 до 01:00 годин 01.09.2015.

Під час незаконного утримання потерпілого ОСОБА_7 у вказаному боксі, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, з метою примушення останнього передати їм розписку про отримання у потерпілого грошових коштів іншою особою та правовстановлюючі документи на нерухоме майно, руками та металевими прутами предметами наносили численні удари по всьому тілу потерпілого ОСОБА_7 , а також погрожували застосуванням зброї, прикладаючи пістолет невстановленого зразку до його голови.

У результаті нанесених численних ударів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, потерпілому ОСОБА_7 , нанесено тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів поперечних відростків 2-4 поперекових хребців зліва, забійні рани голови, підкірні гематоми верхньої губи, задньої поверхні тулуба та стегон, що згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, досягнувши своєї мети, отримавши від потерпілого ОСОБА_7 розписку про отримання у нього грошових коштів іншою особою, вивезли його на автомобілі марки «BМW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , до центру міста Одеси, де залишили його.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що у травні 2016 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені слідством особи перебуваючи на території м. Одеси (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) при невстановлених обставинах, з метою незаконного збагачення вступили у попередню змову між собою, направлену на заволодіння шляхом обману чужим майном, розробивши при цьому спільний злочинний план з розподілом ролей кожного із учасників.

Згідно з розробленим спільним злочинним планом, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, використовуючи заздалегідь підроблені правовстановлюючі документи на конкретні об`єкти нерухомого майна, у тому числі які знаходились в іпотеках банків, а також нежилих приміщень, які належали територіальній громаді міста Одеси, незаконно отримали право власності на них, які у подальшому з використанням реквізитів фіктивного ТОВ «Бліц 2011» (), у якого не відкрито жодного банківського рахунку, перереєстровали право власності на нього, чим фактично легалізували їх.

Для маскування своєї незаконної діяльності, вказана група осіб, діючи за попередньою змовою між собою, у різний час з травня 2016 року по липень 2018 року безпосередньо або через невстановлених у ході розслідування осіб, підшукала ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб, яким запропонували за грошову винагороду виступити у якості підставних осіб «вклейок» для заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна з подальшою їх легалізацією.

Роль підставних осіб «вклейок» полягала у тому, що останні із використанням заздалегідь підроблених паспортів громадян України, виданих на ім`я інших осіб, у яких були вклеєні їх фотокартки, ввели в оману осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших осіб, виступивши в ролі особи, що має відповідні майнові права до такого об`єкту нерухомості.

Після чого, отримавши незаконно право власності на відповідні об`єкти нерухомості, з метою приховування та масування їх справжнього незаконного походження, підставні особи «вклейки», шляхом укладання фіктивних правочинів переоформили право власності на них за фіктивним ТОВ «Бліц 2011» () для отримання можливості подальшого їх продажу добросовісним набувачам (покупцям).

Всього у період з липня 2016 року по листопад 2018 року за участі директора ТОВ «Бліц 2011» () ОСОБА_12 , вказана група осіб незаконно заволоділа 12 об`єктами нерухомості, розташованими за наступними адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , нежиле приміщення підвалу у будинку АДРЕСА_8 , нежиле приміщення підвалу у будинку АДРЕСА_9 , нежиле приміщення І поверху у будинку АДРЕСА_10 , нежиле приміщення І поверху у будинку АДРЕСА_11 , нежиле приміщення І поверху у будинку АДРЕСА_12 на загальну суму 13 814 597 гривень, які у подальшому легалізувала, шляхом вчинення правочинів з ними та реєстрації права власності за ТОВ «Бліц 2011».

У ході досудового розслідування, отримавши достатні підстави для повідомлення про підозру, ОСОБА_5 27.07.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

На даний час, у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у тому числі із конфіскацією майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2011 належить садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_13 (реєстраційний номер 20493810).

Крім того, ОСОБА_5 фактично проживає із свою дружиною ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та спільною донькою ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_14 , яке фактично належить ОСОБА_5 , однак зареєстровано за пов`язаною з ОСОБА_5 особою ОСОБА_19 .

Таким чином, майно, що зареєстровано в державних реєстрах за ОСОБА_17 та набуте останньою під час спільного проживання та фактичного перебування у шлюбі підозрюваним ОСОБА_5 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 .

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , у разі визнання судом його винним у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може бути використано для забезпечення виконання конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна, так як існує загроза його переоформлення, відчуження, та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя розглядає без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 172 КК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Як вбачається з матеріалів клопотання, відносно ОСОБА_5 27.07.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Санкції ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2011, належить садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_13 (реєстраційний номер 20493810).

Викладене в сукупності свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , в цілях забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарання, клопотання сторони обвинувачення в частині накладення арешту на садовий будинок підлягає задоволенню.

Щодо накладення арешту на об`єкти нерухомого майна: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_15 (реєстраційний номер 247), земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_15 , кадастровий номер: :01:001:1222, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_16 ; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_16 , кадастровий номер: :02:001:0259 (реєстраційний номер 227), що належать на праві власності ОСОБА_17 , а також домоволодінні за адресою: АДРЕСА_14 , зареєстровано за ОСОБА_19 , слідчий суддя зазначає наступне.

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення майно, що зареєстровано в державних реєстрах за ОСОБА_17 та набуте останньою під час спільного проживання та фактичного перебування у шлюбі підозрюваним ОСОБА_5 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 .. Разом з тим, до клопотання не долучені документи, які підтверджують те, що вказані особи перебувають у шлюбі.

У зв`язку з тим, що вищезазначені об`єкти нерухомого майна належать не підозрюваному, а іншим особам, які, відповідно до матеріалів клопотання, не мають відношення до кримінального провадження, останнім про підозру не повідомлено, а стороною обвинувачення не доведена необхідність накладення арешту на вказане майно, та ризики, передбачені ст. 170 КПК України, тому в частині накладення арешту на майно, яке не належить підозрюваному на праві приватної власності, клопотання задоволенню не підлягає, з метою не порушення прав власників майна.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004266 від 20.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , а саме на:

- садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_13 (реєстраційний номер 20493810), із забороною відчуження.

В іншій частині клопотання відмовити .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1