ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1648/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001013 від 15.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001013 від 15.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України.
Згідно ухвали застосовано стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 13 жовтня 2020 року включно.
Визначено суму застави в розмірі 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн., при внесенні якої, ОСОБА_7 , з-під варти звільнити та покласти на нього наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт для виїзду за кордон на своє ім`я.
На зазначену ухвалу слідчого судді прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, не врахував тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, яке відповідно до санкції статті, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також те, що вказаний злочин, згідно підозри, вчинено із застосуванням насильства та погроз стосовно потерпілого, що відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України є підставою для невизначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Вважає, що суд безпідставно при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив заставу, як альтернативний запобіжний захід, у зв`язку з чим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через істотне порушення вимог КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також підозрюваного та його захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відділом СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001013 від 15.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 149 КК України.
15.08.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 149КК України, тобто в одержанні людини з метою експлуатації, з використанням примусу, матеріальної чи іншої залежності потерпілого, його уразливого стану.
15.08.2020 старший слідчий ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання слідчий ОСОБА_9 посилався на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зважуючи на те, що ОСОБА_7 , з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає, що запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без обрання розміру застави. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками під час якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка експлуатувала його та заставляла безоплатно працювати його на території внутрішнього двору будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя слушно зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України. Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом першої інстанції об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України непогашених судимостей не має, розлучений, має малолітнього сина.
Разом з цим, слідчий суддя, враховуючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявних доказів щодо причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_7 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення проти волі особи, дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Як зазначено в п.111-112 рішення Європейського суду з прав людини «Белеветський проти Росії» (№ 72967/01 від 01.03.2007 року), обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних підстав) для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.
В Рішенні Європейського суду з прав людини «Александер Макаров проти Росії» (№15217/07 від 12.03.2007 року) вказано, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
В Рішенні Європейського суду з прав людини « Мамедова проти Росії» (№7064 від 01.06.2006 року) посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги лише тяжкість злочину.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: відомості про особу підозрюваного, який підозрюється в одержанні людини, вчиненні з метою експлуатації, з використанням примусу, матеріальної чи іншої залежності потерпілого, його уразливого стану. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , що за кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу, згідно чинного КПК України не виключається.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, погоджується і апеляційний суд.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових та фактичних підстав стосовно її задоволення. При цьому, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування будь-яких запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційна скарга не містить відомостей на підтвердження доводів прокурора щодо неефективності застосування або недосягнення мети обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави. Більш того, враховуючи дату постановлення оскаржуваної ухвали та по день її апеляційного перегляду, відсутні відомості щодо порушення підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, не надано таких відомостей і прокурором під час апеляційного перегляду.

Незгода прокурора з судовим рішенням є безпідставною, оскільки норми ч.4 ст. 183 КПК не мають імперативної вказівки законодавця щодо неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Натомість норма ч.4 цієї статті містить вказівку про те, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні. Тобто зі змісту цієї норми вбачається вказівка законодавця не про обов`язок суду, а про його право на власний розсуд вирішувати подібні питання.
Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції .
Суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.177-178, ч.ч.3,4 ст.183 КПК України, обґрунтовано у своїй ухвалі (арк.45-46) дійшов висновку щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яке у разі її сплати стане надійною запорукою дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, що обумовлено правовими наслідками, передбаченими ч.ч.8 та 10 ст.182 КПК України, а покладення на нього додаткових обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт для виїзду за кордон на своє ім`я, вочевидь сукупність таких заходів забезпечить дотримання вимог ст. 2 та ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неефективності обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, що свідчить про неможливість задоволення його апеляційних вимог.

Під час апеляційного розгляду, згідно пояснень прокурора, які він надав в судовому засіданні, безпосередньо встановлено, що за час досудового розслідування, а також з моменту визначення судом першої інстанції застави, підозрюваний жодного разу не порушував своїх обов`язків, будь-яких порушень, які були б зафіксовані, не вбачається.

Крім того, за час, який сплив з моменту затримання, будь-які слідчі дії з його участю не проводились. Тобто немає підстав вважати, що особа переховувалась від органу досудового розслідування.

Більш того, згідно пояснень прокурора, орган досудового розслідування не спростовує позитивні відомості стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , які містяться в матеріалах судового провадження, а саме: позитивна характеристика, яка надана головою правління ХМФКС «Криниця» ОСОБА_11 (а.с.28); акту приймання гуманітарної допомоги №569, згідно якого, ОСОБА_7 надав благодійну допомогу Військово-медичному клінічному центру Північного регіону (Військової частини НОМЕР_1 ) у вигляді портативного ультразвукового апарату з функцією еластографії (а.с.35), а також наявність певних міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, у колегії суддів немає правових та фактичних підстав задовольнити апеляційні вимоги прокурора щодо скасування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При цьому колегія суддів виходить з того, що розмір застави, визначений судом першої інстанції, в апеляційній скарзі не оскаржується.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, ст. 407 ч.1 п.1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -