Справа № 302/552/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2020смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № ЄРДР 0000181 від 07.05.2020 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець: с.Торун Міжгірського району Закарпатської області, місце реєстрації проживання та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , гр.України, з повною загальною середньою освітою, постійного місця праці не має сезонний робітник, не одружений - розлучений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

20.04.2020 року біля 21 год 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживанню в житловому будинку АДРЕСА_1 , у присутності неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на грунті особистих неприязнених відносин, з потерпілим ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому удар кулаком правої руки в область голови, а саме в щелепи зліва. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 96 від 14.05.2020 року, спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді відсутності коронкової частини 32 та 42 зубів, а саме злам коронкової частини які, які по давності вкладаються в час події, яка мала місце 20.04.2020 року. Вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я більше шести, але менше 21 дня і по цій ознаці відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту та є наслідком локального удару.

Обвинувачений ОСОБА_4 встановлені обставини, які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Згідний понести покарання за вчинений кримінальний проступок у вигляді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що не примирився з обвинуваченим та бажає щоб такий поніс покарання. Внаслідок злочину йому завдано матеріальних збитків в сумі 5500 грн, які полягали у відновленню коронкової частини зубів, які обвинуваченим добровільно не відшкодовано.

Суд постановив за згодою сторін кримінального провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення ОСОБА_4 , бо вони ніким не оспорюються і застосував положення статті 349 ч.3 КПК України, і роз`яснив сторонам наслідки застосування положень ч.3 статті 349 КПК України та обмежився дослідженням документів, що характеризують обвинувачених.

Оцінивши встановлені обставини, позицію обвинуваченого та потерпілого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 125 ч.2 КК України, яке мало місце за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання до обвинуваченого відповідно до альтернативної санкції статті 125 ч.2 КК України, суд зважає на таке.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини.

Обставиною, яка б обтяжує покарання обвинуваченого в кримінальному провадженні, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності неповнолітніх дітей (ст.67 КК України).

Суд зважає на характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а саме: вчинення діяння віднесено статтею 12 КК України до кримінальних проступків; це діяння характеризується умисною формою вини; кримінальне правопорушення має негативні наслідки, потерпілій особі завдано матеріальну шкоду в сумі 5500 грн, які станом на час розгляду справи не відшкодовано.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вперше вчинив кримінальне правопорушення, є не судимим. З місця проживання Репинською сільською радою Міжгірського району характеризується позитивно. ОСОБА_4 , проживає спільно в незареєстрованому шлюбі з колишньою дружиною ОСОБА_8 , як одна сім`я; має на утриманні троє неповнолітніх дітей (17 р., 14 р., 2 р.), постійного місця праці не має, заробляє сезонними тимчасовими роботами. Натомість суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 схильний до правопорушень на грунті насильства в сім`ї. Це підтверджується тим, що ОСОБА_4 наступного дня після вчинення кримінального проступку вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, де потерпілою є дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_9 (теща ОСОБА_4 )

Отже, обставини справи, наявність однієї обтяжуючої покарання обставини, наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, відомості про особу обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення і після такого переконують суд у тому, що обвинувачений заслуговує такого покарання.

Ізоляція від суспільства, тобто застосування покарання у виді обмеження волі реально або ж арешт, - є занадто суворими покараннями, які не відповідають обставинам справи, бо особа обвинуваченого не є суспільно небезпечною.

Виправні роботи не застосовуються, бо обвинувачений не має постійного місця праці.

Суд вважає, що штраф як найменший вид покарання також не має підстав застосовувати, бо це покарання не спів мірне із обставинами справи, з урахуванням обтяжуючої покарання обставини. Адже обвинувачений вчинив насильство проти особи похилого віку (свого тестя) у присутності своїх неповнолітніх дітей, які доводяться внуками потерпілій особі.

Суд вважає, що з огляду на вчинене, обвинувачений заслуговує покарання, яке сприятиме його виправленню у виді громадських робіт. Строк цих робіт суд установлює з урахуванням того, що обвинувачений не працює постійно, заробляє на проживання не облікованими, тимчасовими роботами за місцем проживання, а також того, що обвинувачений має обов`язок утримувати неповнолітніх дітей через сплату аліментів.

Цивільного позову потерпілим ОСОБА_5 в установленому порядку не заявлено.

Судових витрат, речових доказів у справі не має. Запобіжний захід не обирався і клопотання про його застосування до набрання вироком законної сили стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись статями 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 125 ч.2 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1