ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3183/20 Справа № 191/1585/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за час його перебування у виправній колонії він не має стягнень, має два заохочення, приймає участь у програмах диференційованого впливу та у релігійних зібраннях, закінчив навчання у місцевому ПТУ, працює у відділенні.

Вказує на те, що в нього незадовільний стан здоров`я, а також, що він страждає на певні захворювання.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 раніше був неодноразово засуджений, проте на шлях виправлення не став та вчинив тяжкий злочин, також за час відбування покарання в СВК 94 має лише 2 заохочення, останнє отримано у квітні 2019 року, не працевлаштований, характеризується посередньо, тому суд вважає не доведеною поведінку засудженого, яка б вказувала, що він не тільки змінився, а й став на шлях виправлення, тому дійшов висновку, що застосування до ОСОБА_7 на цей час умовно-дострокового звільнення буде передчасним.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом обґрунтовано враховано те, що поведінка засудженого ОСОБА_8 не зазнає позитивних змін та не свідчить, що він став на шлях виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, згідно із характеристикою, наданою начальником Державної установи Синельниківська виправна колонія №94, та довідкою з особової справи, засуджений ОСОБА_7 під час перебування у ДУ Криворізька установа виконання покарань №3 характеризувався негативно, за час перебування в ДУ Софіївська виправна колонія № 45 характеризується посередньо, має п`ять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, два заохочення, на виробництві установи не працевлаштований. Участь у програмах диференційованого виховного впливу та самодіяльних організаціях не приймає.
За весь період відбування покарання засуджений мав 5 стягнень, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що за час його перебування у виправній колонії, приймає участь у програмах диференційованого впливу та у релігійних зібраннях, працює у відділенні, - не є обґрунтованим та спростовується матеріалами справи, так як відповідно до характеристики (а.с. 6) засуджений ОСОБА_7 за час перебування в ДУ Софіївська виправна колонія № 45 на виробництві установи не працевлаштований, участь у програмах диференційованого виховного впливу та самодіяльних організаціях не приймає.
Крім того, наявність у ОСОБА_7 лише двох заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 04.07.2015 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Доводи в апеляційній скарзі про те, що засуджений закінчив навчання у місцевому ПТУ не є підставою для скасування ухвали суду.
Посилання в апеляційній скарзі, на те, що в нього незадовільний стан здоров`я, а також, що він страждає на певні захворювання, колегія суддів вважає такими, що не є безумовними підставами для його умовно-дострокового звільнення, оскільки не визначені положеннями ст.81 КК України, окрім того, якщо ОСОБА_7 за своїм станом здоров`я не може відбувати покарання в місцях позбавлення волі, то застосовуються інші підстави звільнення, передбачені ст. 84 КК України, що не були предметом розгляду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4