Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000402 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 22 січня 2020 року) за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить оскаржувану ухвалу слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв., без застосування електронних засобів контролю скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що факт звернення свідка із заявою про вчинення погроз слугує способом тиску на підозрювного, з метою визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому злочину. Крім того, підозра за ст.386 КК України ОСОБА_4 не вручалась. Також заперечує той факт, що в судовому засіданні досліджувалась експертиза, яка за висновком суду підтверджує обгрунтованість підозри, оскільки до матеріалів провадження жодних експертиз не долучалось. Вказує, що судом неправомірно зобов`язано ОСОБА_4 здати на зберігання паспорт, так як йому 15 років, і паспорт він не одержував. Доводить, що ухвала слідчого судді порушує права неповнолітнього, оскільки він є учнем 9 класу, раніше не судимий, проживає разом з батьками. До того ж, перебування під домашнім арештом перешкоджає йому відвідувати бабусю на період літніх канікул, яка проживає в с.Лішня Демидівського району Рівненської області.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, врахував обставини злочину, наявність доказів, які вказують на підозру у його вчиненні, тяжкість злочину, який є особливо тяжким, що підозрюваний є неповнолітнім, має постійне місце проживання, виховується в повній сім`ї, навчається в школі.

За станом здоров`я підозрюваний в суд не з`явився. Учасники судового провадження не заперечували про розгляд апеляційної скарги у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення законного представника підозрюваного та захисника підозрюваного, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000402 (за внесеними выдомостями до ЄРДР від 22 січня 2020 року), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

28 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч.6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду в оскаржуваному рішенні про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а також про те, що таке відповідає вимогам ст.184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Умотивованим є також висновок слідчого судді про те, що прокурором у судовому засіданні та слідчим у клопотанні було наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, що підтверджується доданими до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалами, а також зібраними у кримінальному провадженні доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину.

Апеляційний суд також вважає обгрунтованим і висновок слідчого судді про те, що доданими до клопотання доказами не доведено наявність ризиків, передбачених п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, та не обгрунтовано недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який слідчий суддя визнав доведеним.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано враховані і дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є неповнолітньою особою, має постійне місце проживання, виховується в повній сім`ї, навчається в школі.

Тому слідчий суддя з урахуванням наведеного вище обґрунтовано дійшов висновку про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби належним чином вмотивоване, а викладені у ньому доводи вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які дають підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби буде виправданим.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі не посилався ні підозрюваний, ні його захисник адвокат ОСОБА_5 у ході її розгляду.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з дотриманням вимог ч.6 ст.181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також умотивовано, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покладено на ОСОБА_4 визначені у цій нормі кримінального процесуального закону обов`язки.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби та про неможливість у відмові в застосуванні щодо нього запобіжного заходу, і такі висновки ґрунтуються на вимогах закону, а також доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими.

Між тим, колегія суддів вважає, що запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 на даному етапі досудового розслідування.

Тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення п.1 ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді - як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2020 року якою застосовано стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3