Справа № 629/2741/18
Номер провадження 1-кп/629/60/20
УХВАЛА

30 жовтня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області питання доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченим по справі:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, інваліда ІІІ групи, не одруженого, не військовозобов`язаного, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.08.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,
неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 23.08.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 ,
- захисту обвинувачених ОСОБА_3 , неповнолітнього ОСОБА_4 , законних представників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представника служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області ОСОБА_12 , -

в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_16 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Відносно обвинувачених ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 на досудовому слідстві обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого судом продовжувався та спливає 14 листопада 2020 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_4 на підставі наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Захисник-адвокат ОСОБА_11 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, вважала його необґрунтованим. Заначила, що ОСОБА_4 має сім`ю, вади здоров`я, навчається, раніше перебував під домашнім арештом, умови якого не порушував. У зв`язку з наведеним, просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора, підтримали клопотання захисника.
Захисник-адвокат ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Просив обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_7 заперечували проти клопотання прокурора, підтримали клопотання свого захисника.
Представник служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області ОСОБА_12 заперечувала проти клопотання прокурора, підтримала клопотання захисників.

При вирішенні зазначених клопотань суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
З огляду на зазначене, надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм злочинів можуть вдатися до відповідних дій, оскільки обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень у період іспитового строку та усвідомлюють можливість призначення реального покарання.
Частиною 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні не допитані судом, тому існує ризик незаконного впливу обвинувачених на потерпілих та свідків у разі застосування стосовного них більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених обвинуваченими злочинів, дані про осіб обвинувачених, які не працюють, не одружені, не мають сталих соціальних зав`язків, раніше притягалися до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, вчинили нові корисливі злочини в період іспитового строку.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що обвинувачені схильні до вчинення кримінальних правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення.
Беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі доведення їх вини, зокрема, враховуючи, що санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, санкція ч.2 ст.187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, на підставі ст.12 КК України вчинені кримінальні правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого на даний час неможливе, наявні ризики, які виправдовують тримання осіб під вартою.
Таким чином, прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, є дійсними і за своїм характером триваючими, і на цьому етапі судового розгляду вони не втратили своєї актуальності, зважаючи також і на ті обставини, що закінчити судовий розгляд кримінального провадження з огляду на наявність об`єктивних передумов неможливо, натомість захисниками даних, які б свідчили про відсутність цих ризиків, суду не надано, тому суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Обставини, які зазначені захисниками як підстави для зміни запобіжного заходу, судом не приймаються, оскільки обвинувачені ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 за своїм віком та станом здоров`я можуть утримуватись в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних про застереження та наявність тяжких захворювань, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою.
Аргументи сторони захисту щодо наявності постійного місця проживання, наявність сім`ї, хоч і мають місце, судом не ігноруються, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання процесуальних рішень по справі.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим необхідно продовжити дію запобіжного захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, а у задоволенні клопотань захисників слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 197, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк до 60 діб, тобто до 28 грудня 2020 року включно.
Продовжити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк до 60 діб, тобто до 28 грудня 2020 року включно.
Відлік строку запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 30 жовтня 2020 року.
В задоволенні клопотань захисників-адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 щодо зміни запобіжного заходу відмовити
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1