Справа № 185/7741/20
Провадження № 1-кп/185/704/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мелітополь, Урицького району, Кустанайської області, Республіки Казахстан, громадянина України, вдівця, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -
ОСОБА_4 не пізніше червня 2014 року (більш точної дати та часу встановити в ході судового розгляду не виявилось можливим), будучи проросійськи налаштованою особою, маючи єдиний злочинний намір, направлений на підтримку військового конфлікту на сході України, усвідомлюючи та розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно виїхав з фактичного місця свого проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 та прибув на непідконтрольну державі Україна територію Донецької області, до м. Донецька з метою добровільного вступу до лав терористичних груп, які підконтрольні терористичній, згідно п. 20 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», організації «ДНР» одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (а саме - шляхом відокремлення від України території Донецької області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно ст.ст. 2, 73 якої, територія України є цілісною і недоторканою, а питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом), тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, вчинення терористичних актів, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухів, підпалів та інших дій (зокрема, артилерійських обстрілів), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних у проведенні Антитерористичної операції, наразі Операції об`єднаних сил на території Донецької області.
Завідомо для ОСОБА_4 учасники вказаної терористичної групи, підконтрольної терористичній організації «ДНР», з моменту її створення систематично вчиняли на території України терористичні акти, здійснювали залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування України, вчиняли інші тяжкі й особливо тяжкі злочини, що призводило до дестабілізації суспільно-політичної ситуації в Україні.
Вказана терористична організація завідомо для ОСОБА_4 є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з так званих «політичного» та «силового» блоків - терористичних груп, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.
На керівників зазначених вище «блоків» терористичної організації «ДНР» покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входили до вказаних блоків
При цьому на керівників та учасників так званого «силового» блоку - терористичних груп покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу, на представників так званого «політичного» блоку покладається організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.
Терористична організація «ДНР» та інші терористичні групи, які входили до їх складу, завідомо для ОСОБА_4 мають стабільний склад лідерів вказаних терористичних організацій, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
На учасників «силового» блоку (терористичні групи) підконтрольні терористичній організації «ДНР», відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:
організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні АТО на території Донецької області;
з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ДНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;
створення окремих терористичних груп (озброєних підрозділів) у складі так «силового блоку» «Донецької народної республіки» та участь у їх діяльності;
вербування нових учасників до складу «силового» блоку (терористичних груп) «ДНР» та керівництво їхніми діями;
захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;
вчинення терористичних актів та диверсій на території України;
захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво фортифікаційних споруд з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО (наразі ООС) на території Донецької області та забезпечення власної злочинної діяльності;
викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу легітимну владу в Україні;
організація поставок зброї, бойових припасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації «ДНР»;
організація виробництва, налагоджування ремонту деяких видів зброї та бойових припасів, створення військово-промислового комплексу терористичної організації «ДНР».
Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини ОСОБА_4 на початку червня 2014 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена), знаходячись у місті Донецьку, з корисливих мотивів та за власною ініціативою, з метою участі у злочинній діяльності терористичної організації «ДНР», звернувся до невстановлених під час досудового розслідування представників терористичної організації «ДНР», які розташовувались за місцем знаходження Управління служби безпеки України в Донецькій області, за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, 62, надавши останнім свої персональні дані, з метою його зарахування до лав терористичної групи «Російська православна армія», очолюваної бойовиком за позивним «Міша П`ятий», що входила до складу терористичної організації «ДНР». Після отримання позитивної відповіді, невстановленими під час досудового розслідування членами зазначеної терористичної групи, ОСОБА_4 призначено на посаду завідувача гаража та останнім обрано позивний « ОСОБА_6 », у складі якої ОСОБА_4 здійснював ремонт та обслуговування транспортних засобів, на яких інші члени терористичної групи здійснювали незаконний контроль за територією м. Донецьк та здійснювали озброєний супротив Збройним Силам України та добровольчим батальйонам.
Далі, не бажаючи припиняти протиправну діяльність, ОСОБА_4 , у 20-х числах липня 2014 року (більш точної дати та часу встановити в ході судового розгляду не виявилось можливим) діючи умисно, з метою участі у злочинній діяльності незаконно створеної терористичної організації «ДНР», вступив до лав іншої терористичної групи - «Миколаївський батальйон», очолюваної бойовиком за позивним «Нік», місце дислокації якої було приміщення Міжрайонного реєстраційно-екзаменаційного відділу № 2 (далі МРЕВ № 2) м. Донецьк, за адресою: м. Донецьк, вул. Патріса Лумумби, 20, де останнього було призначено на посаду завідувача гаражем, із покладенням аналогічних обов`язків, щодо ремонту та обслуговування транспортних засобів та забезпечено камуфльованою формою і вогнепальною зброєю - автоматом «Калашникова» АК -47 та пістолетом марки «Макарова».
У вказаній терористичній групі ОСОБА_4 , протягом часу з червня 2014 року по січень 2015 року (більш точної дати та часу встановити в ході судового розгляду не виявилось можливим) приймав активну участь шляхом здійснення ремонту та технічного обслуговування транспортних засобів, на яких інші члени терористичної групи здійснювали незаконний контроль за територією м. Донецьк та здійснювали озброєний супротив Збройним Силам України та добровольчим батальйонам.
Перебуваючи у складі зазначених терористичних груп, підконтрольних терористичній організації «ДНР» ОСОБА_4 , був достовірно обізнаний, що вони відносяться до «силового» блоку, а саме - мають організаційну структуру військового типу (поділяються на структурні підрозділи (батальйони та роти) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), має воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні Антитерористичної операції, наразі ООС, на території Донецької області України) та ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Донецької області, тимчасово не підконтрольній органам державної влади України, встановлення на території цих районів Донецької області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Донецької області, так званих, «блокпостів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та мають для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю - автомати, кулемети, бойові припаси (патрони та ручні гранати), також військову техніку.
При цьому, ОСОБА_4 , достовірно усвідомлював, що терористичні групи: «Російська православна армія» та «Миколаївський батальйон», підконтрольні терористичній організації «ДНР» не відносяться до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.
Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 258-3 КК України, як участь у терористичній групі.
30 жовтня 2020 року, під час досудового розслідування, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів СБУ та Державної прикордонної служби Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України.
Зазначена угода сторонами була надана суду з клопотанням про її затвердження.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання: за ч. 1 ст. 258-3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, без конфіскації майна.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду за додержанням законів СБУ та Державної прикордонної служби Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
У відповідності до ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, який, відповідно до ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджені в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, в обсязі підозри та змісту обвинувального акту, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди,заявивши, що він є пенсіонером, має на утриманні двох неповнолітніх онуків, позитивно характеризується за місцем мешкання, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, визнав винуватість, викрив інших причетних до злочину осіб, а відтак, при призначенні йому покарання до нього може бути застосовані положення ст.69 КК України.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання за ч. 1 ст. 258-3 КК України, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, у відповідності до наявності у справі сукупності пом`якшуючих та виключних обставин, відповідає вимогам, передбаченим ст.69 КК України.
Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєних злочинах, що йому закидаються, щиро кається, є пенсіонером, має на утриманні двох онуків, позитивно характеризується за місцем мешкання, активно сприяв розкриттю злочину, викрив інших осіб, причетних до скоєння злочинів, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даної угоди від 30 жовтня 2020 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 жовтня 2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів СБУ та Державної прикордонної служби Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 258-3 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - у виді трьох років позбавлення волі, без конфіскації майна
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбуття покарання для ОСОБА_4 обчислювати з моменту виконання вироку суду в частині призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .