Справа № 202/323/20
Провадження № 1-кс/202/5408/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000014 від 13.01.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000014 від 13.01.2020 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000014 від 13.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.06.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 посвідчено договір купівлі-продажу (серія та номер 578) квартири АДРЕСА_1 , на підставі якого ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) отримала право власності на вказану нерухомість.
Отриманою від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) інформацією встановлено, що приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_5 по Дніпропетровському міському нотаріальному округу припинена 12.11.2014 року на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 445/7 від 10.12.2014 року, а всі її нотаріальні документи передані на зберігання до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 14).
14.05.2020 року здійснено реєстрацію права власності на вказану нерухомість за ОСОБА_6 , про що 19.05.2020 року внесено відомості до реєстру прав власності приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_7 .
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_8 показала, що 02.04.2007 року з ОСОБА_9 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_10 , та у подальшому зазначене житло не продавала, а постійно сплачує за користування комунальними послугами (централізоване опалення, обслуговування при домової території тощо).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 10.06.2020 року вказана квартира належить ОСОБА_11 на підставі договору іпотеки (реєстровий номер 292), укладеного 25.05.2020 року з ОСОБА_6 , який видано 25.05.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_12 , де ОСОБА_6 іпотекодавець, ОСОБА_11 іпотекодержатель, строк виконання зобов`язань 25.06.2020 року.
Відповідно до довідки № 6645 від 17.06.2020 року про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому приміщенні осіб, отриманої на підставі запиту від начальника управління карного розшуку ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 15.06.2020 року № 3/4-3384, ОСОБА_11 рахується уповноваженим незареєстрованим власником вказаної нерухомості. У той же час станом на день видачі вказаної довідки строк виконання зобов`язання за договором іпотеки у ОСОБА_6 не сплинув.
Відповідно до відповіді КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР, отриманої на запит поліції, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_10 .
Проведеною у встановленому порядку виїмкою документів у Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області з`ясовано, що серед документів приватного нотаріуса ОСОБА_5 за період з 1994 по 2014 роки відсутня копія договору купівлі-продажу (серія та номер 578) квартири АДРЕСА_1 , на підставі якого ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) отримала право власності на вказану нерухомість. Такий запис про реєстрацію вказаного правочину також відсутній книзі реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_5 , що підтвердила в ході допиту в якості свідка директор Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області ОСОБА_14 .
У кримінальному провадженні №0000014 квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.
Отже, з метою встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення, а також з метою збереження речового доказу у даному кримінальному провадженні, запобігання безпідставного відчуження об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виникла необхідність в накладенні арешту.
У досудового розслідування є підстави вважати, що документи, за якими здійснено державну реєстрацію прав власності із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно мають ознаки підробки, особи, які стали власниками зазначеного майна могли відігравати активну або пасивну участь у злочинній схемі із привласнення незаконним шляхом власності, а державний реєстратор прийняв незаконне рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону при реєстрації права власності на об`єкт злочинного посягання.
Тому слідчий просила накласти арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване за ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Прокурор у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, надав заяву, в котрій клопотання підтримав, просив задовольнити та розглянути його без його участі.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000014 від 13.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
Постановою слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 23.07.2020 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 00000014 від 13.01.2020 року.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 23.07.2020 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 00000014 від 13.01.2020 року, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки зібрані під час досудового розслідування докази об`єктивно свідчать, що перереєстрація права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виконана на підставі підроблених документів та здобута злочинним шляхом. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000014 від 13.01.2020 року задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрована за ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1