Номер провадження:1-в/521/37/20
УХВАЛА

25 листопада 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання захисника засудженої ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання за хворобою,
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду міста Одеси надійшло клопотання захисника засудженої ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання за хворобою на підставі ст.84 КК України.
З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 засуджена вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.10.2017 року за ч.3 ст.307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією частини майна, яке є власністю засудженої, за ч.1 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією частини майна, яке є власністю засудженої.
Прокурор вважав відсутніми правові підстави для звільнення засудженого від відбування покарання, у зв`язку із чим просив у задоволенні його клопотання відмовити.
Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання
Тож, суд, з`ясувавши позицію учасників судового провадження, перевіривши доводи і обгрнутованість внесеного на його розгляд питання, дослідивши безпосередньо матеріали особової справи засудженого, оцінивши наявні у нього докази з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, сформованих згідно із правилом, установленим ст. 94 КПК України, виходячи із завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 того ж Кодексу, прийшов до такого.
Стаття 84 КК України визначає умови, за наявності яких можливе звільнення особи від відбування покарання за хворобою.
Так, відповідно до ч.1 ст. 84 КК України звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру відповідно до статей 92-95 цього Кодексу.
Особа ж, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи ( ч.2 ст. 84 КК України).
Отже, особа звільняється від відбування покарання у разі : 1) якщо вона під час відбування покарання захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними; 2) після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.
Тобто, у даному випадку має бути належно доведено, що особа захворіла на психічну хворобу під час відбування покарання або ж на іншу тяжку хворобу, після вчинення злочину або постановлення вироку, але остання перешкоджає відбуванню покарання.
Окрім того, суд враховує, що клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання /ч. 5 ст.154 КВК/.
Отже, враховуючи викладені вимоги Закону, обов`язковою умовою для вирішення питання стосовно звільнення особи від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, являється висновок лікарської комісії, який складається за результатами засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема, медичної документації. Без надання висновку лікарської комісії, суд позбавлений можливості вирішити питання, пов`язане із звільненням засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою.
Окрім того, у разі проведення відповідного засідання комісії та прийняття рішення про можливість звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання за хворобою, адміністрація установи, за власною ініціативою надсилає на адресу суду (згідно положень ст.ст. 537-539 КПК) відповідне клопотання про звільнення особи від покарання за хворобою.
Рішення лікарської комісії повинно ґрунтуватись на «Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» який затверджений спільним Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України 18.01.2000 N 3/6.
Проте, як установив, суд матеріали особової справи засудженого не містять жодних даних щодо обставин, регламентованих вказаним Порядком, а як наслідок, суд констатує відсутність умов звільнення ОСОБА_5 від покарання через хворобу.
З огляду на таке, суд вважає недоведеними підстави для звільнення засудженої ОСОБА_5 на підставі ст. 84 КК України, позаяк, не установив жодної із передумов, визначеної цією правовою нормою.
Крім того, суд акцентує увагу на тому, що сама по собі наявність того чи іншого захворювання у засудженого, ще не свідчить про можливість його звільнення від відбування покарання згідно ст. 84 КК України, оскільки має бути беззаперечно доведено, що таке захворювання перешкоджає відбуванню покарання.
Так, згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу № 8 від 28.09.1973 року, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
При цьому, законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. У поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії ( п. 5 вказаної вище постанови ВСУ № 8 від 28.09.1973р.).
Втім, у цьому випадку вказаної процедури дотримано не було, а тому суд констатує відсутність передумов для звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України, і приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні її звернення.
Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі погіршення стану здоров`я засудженого після відмови у його звільненні від подальшого відбуття покарання через хворобу повторно подання, оформлене у встановленому законом порядку, може бути надіслано до суду на підставі відповідного висновку комісії незалежно від часу винесення судом рішення про відмову.
Постановляючи ухвалу, суд керується ст. 84КК, ст. ст. 537, 539 КПК.
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника засудженої ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання за хворобою - відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1