Справа № 405/3959/20
1-кп/405/147/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2019 за № 0000058, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тишківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення - військовослужбовець військової служби за контрактом, який проходив військову службу на посаді водія 4 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на даний час - військовослужбовець військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді водія-моториста 1 відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту, взводу хімічного, біологічного захисту, роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді водія 4 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 год. 00 хв. 15.08.2019 без поважних причин не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 18.09.2019, перебуваючи за місцем своєї реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
11.09.2020 між прокурором Військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України майором юстиції ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, наявності визначеної ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також той факт, що ОСОБА_3 неодноразово приймав участь в Антитерористичній операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, має державні нагороди, сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України, та погоджуються на призначення останньому більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
Враховуючи викладене, із застосуванням ст. 69 КК України, сторони дійшли згоди на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України, прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, а підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.
Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даних угод, визначені ст. 473 КПК України.
Суд також переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.
Таким чином, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
ОСОБА_3 позитивно характеризується по місцю проживання, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає. Обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також неодноразово приймав участь в Антитерористичній операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, має державні нагороди, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, що підтверджується матеріалами справи. Суд погоджується з узгодженим сторонами покаранням в угоді за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, є більш м`яким основним видом покарання, не зазначеним в санкції частини статті за цей злочин, яке не виходить за межі, визначені у ст.53 КК України.
За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурор ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Суд беручи до уваги те, що у відношенні обвинуваченого згідно матеріалів кримінального провадження запобіжні заходи не застосовувалися в порядку глави 18 КПК України та не заявлялось про це клопотань учасниками судового провадження, тому судом при ухваленні вироку питання щодо запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_3 не розглядалось.
Речові докази в кримінальному провадженні, відсутні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 314, 394-395, 468-476 КПК України, суд
ухвалив:
затвердити угоду від 11.09.2020 про визнання винуватості укладену між прокурор Військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України майор юстиції ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент винесення вироку становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_6