490/8100/20 23.11.2020
н/п 1-кс/490/4242/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8100/20
У Х В А Л А

18 листопада 2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, раніше судимого, востаннє: 20.06.2014 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, 12.06.2017 року звільнений умовно-достроково строком на 1 рік 7 місяців 16 днів, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2020 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, до Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_7 , за фактом того, що 16.11.2020 року, близько 01:00 години (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося) невстановлена особа, знаходячись за адресою: м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 131-Б, незаконно заволоділа автомобілем марки «ЗАЗ 1102 47», д/н « НОМЕР_1 », що належить останній.

Відомості про даний факт внесено до ЄРДР за №0003268 від 16.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено достатньо підстав щодо причетності до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16.11.2020 року ОСОБА_4 затримали в порядку ч.2 ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знов вчинив майновий злочин за наступних обставин.

Так, 16.11.2020 року близько 01:00 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим ОСОБА_4 , знаходився в м.Миколаєві по вул.Потьомкінська, біля будинку № 131-Б, де побачив автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «1102 47» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску. В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, тобто протиправне вилучення будь яким способом транспортного засобу у користувача всупереч їх волі, з метою здійснення поїздки.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ЗАЗ» моделі «1102 47» червоного кольору, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, без будь-якого дозволу, не маючи права на користування транспортним засобом, з метою використання автомобіля у власних потребах, підійшов до автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «1102 47», що на праві власності належить ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом пошкодження замку водійських дверей автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «1102 47», проник до салону автомобіля та сів за кермо. Далі, ОСОБА_4 , шляхом зняття автомобіля з передачі, почав рух на викраденому автомобілі назад з місця вчинення кримінального правопорушення, здійснив зіткнення із поруч запаркованим автомобілем та був затриманий очевидцями на місці злочину, тим самим незаконно заволодів автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «1102 47» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , чим завдав матеріальну шкоду останній на суму 22000 грн..

16.11.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість поданого клопотання та зазначених у ньому ризиків. Просив застосувати відносно ОСОБА_4 нічний домашній арешт.

Підозрюваний проти задоволення клопотання слідчого заперечував та зазначив, що ніякого умислу на заволодіння транспортного засобу у нього не було, він проник до автомобілю з хуліганських мотивів, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження №0003268 від 16.11.2020 року, долученими до клопотання та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР за №0003268 від 16.11.2020 року;

- заявою потерпілої ОСОБА_7 про вчинення злочину;

- протоколом огляду місця події від 16.11.2020 року, проведеного за участю ОСОБА_7 ;

- рапортом поліцейських взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП в Миколаївській області;

- протоколами допиту потерпілої ОСОБА_7 від 16.11.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_7 від 16.11.2020 року;

- протоколом допиту та додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 16.11.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 16.11.2020 року;

- протоколом допиту та додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 16.11.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 16.11.2020 року;

- протоколом допиту та додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 16.11.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 від 16.11.2020 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.208 КПК України від 16.11.2020 року;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 16.11.2020 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0003268 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

У своєму клопотанні слідчий, зазначила як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_4 :

- може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої. ОСОБА_4 , розуміючи усю тяжкість вчиненого ним злочину, може виїхати за кордон або на непідконтрольні Україні території. Крім того, ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, офіційно не одружений, останні декілька місяців проживає окремо від батьків, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх місця проживання, контактні дані та свідчення, які надали потерпіла та свідки - суперечать інтересам підозрюваного. Зокрема, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надали слідству покази, які прямо вказують на причетність підозрюваного до вчинення злочину, що може потягнути за собою спроби незаконного тиску на них;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, продовжить скоювати злочини, в тому числі майнового характеру, враховуючи, що у останнього не має офіційної роботи, що свідчить про відсутність стабільного заробітку та відсутності доходів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів, судимість за вчинення яких не знята та не погашена у встановленому законом порядку, в тому числі за незаконне заволодіння транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, веде асоціальний спосіб життя, при цьому зловживаючи алкогольними напоями, у зв`язку з чим наявні підстави вважати, що останній може продовжити свої злочинні діяння.

Вислухавши доводи прокурора на підтримку клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі "Панченко проти Росії" ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; "Бегчіев проти Молдови" - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа "Ньюмейстер проти Австрії" - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; "Ідалов проти Росії", "Гаріцкі проти Польщі", "Храіді проти Німеччини", "Іліжков проти Болгарії" - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

З огляду на зазначене та з врахуванням обставин вчинення даного кримінального правопорушення, характеризуючих матеріалів на ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження ризик можливого ухилення від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення підозрюваним від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Стосовно посилання прокурора на інші ризики, то суд погоджується з такими доводами і констатує, що на теперішній час існують ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, щодо можливого незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни своїх показів на такі, що не відповідають дійсності, та можливого вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачено ст.177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу, судом також враховано вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про його соціальні зв`язки та спосіб життя, та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, будь-якої інформації про наявність у підозрюваного близьких родичів за кордоном чи на непідконтрольній території України суду не надано.

Під час розгляду даного клопотання, сторона обвинувачення не навела переконливих доводів та доказів на їх обґрунтування щодо того, що застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, не буде достатнім для досягнення цілей, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період часу за місцем його проживання, буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається прокурор, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 13.01.2021 року включно запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У зв`язку із застосуванням зазначеного вище запобіжного заходу, заборонити підозрюваному ОСОБА_4 у період доби з 19:00 год. до 07:00 год. наступного дня, залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на останнього строком до 13.01.2021 року включно обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування у будь-який спосіб з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_4 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного, за клопотанням сторони обвинувачення слідчим суддею (судом) може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1