УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ПП «Кайман-К» в особі директора ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000989 від 23.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло означене клопотання про скасування арешту майна, яке обґрунтовується наступним.
2. СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000989 від 23.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України.
3. 19.08.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт на зазначене у клопотанні майно.
4. На думку заявників, вказаний арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки, ані на момент накладення арешту майна, ані на теперішній час власники майна ОСОБА_4 , або будь-які посадові особи ПП «Кайман-К» у кримінальному провадженні №0000989 підозрюваними ніколи не були.
5. Більше того, впродовж десяти місяців з моменту внесення відомостей до ЄРДР і до теперішнього часу стороною обвинувачення доказів причетності власників майна до кримінального правопорушення не надано, жодній особі у вказаному кримінальному провадженні про підозру не повідомлено.
6. Твердження слідчого судді про незаконність видобутку корисних копалин ПП «Кайман-К» спростовуються наявною у вказаного підприємства дозвільною документацією.
7. Аналогічним чином є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності доводи про те, що начебто ПП «Кайман-К» здійснювало видобування корисних копалин (піску) поза межами, які вказані в Спеціальному дозволі №6292 від 08.11.2018 року.
8. Необґрунтованими також є посилання на можливе використання Стаціонарної АЗС як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування взагалі не було встановлено, що вказана АЗС використовувалася для заправлення техніки або транспортних засобів.
9. В цілому, в рамках даного кримінального провадження не доведено існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України, чого не було враховано слідчим суддею при постановленні ухвали про арешт майна.
10. З огляду на викладене, заявники звертаються до слідчого судді з даним клопотанням про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року арешту майна.
11. До початку розгляду клопотання від заявників надійшла заява, в якій вони просили розгляд клопотання про скасування арешту майна проводити за їх відсутності.
12. Від слідчого також надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна за його відсутності, в якій він зазначив, що проти задоволення такого клопотання заперечує.
13. Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали в сукупності, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
14. Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

15. Ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
16. Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

17. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

18. Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

19. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

20. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

21. Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

22. Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року було задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт на зазначене у клопотанні майно, в рамках кримінального провадження №0000989 від 23.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України.
23. В обґрунтування вказаного процесуального рішення слідчий суддя послався, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення доведено відповідність майна, з клопотанням про арешт якого сторона обвинувачення звертається до слідчого судді, критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).
24. За таких обставин, оскільки арешт майна слідчим суддею накладався на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи заявників в тій частині, що арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки ні ОСОБА_4 , ні посадові особи ПП «Кайман-К» у кримінальному провадженні №0000989 підозрюваними не були, так як з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт майна може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи (ч. 3 ст. 170 КПК України).
25. Що стосується доводів заявників про безпідставність тверджень сторони обвинувачення про здійснення ПП «Кайман-К» незаконного видобутку піску, оскільки вказане підприємство має відповідну дозвільну документацію, слідчий суддя не може у повному обсязі погодитися з вказаними доводами заявників, оскільки згідно фактичних обставин даного кримінального провадження, стороною обвинувачення службовим особами ПП «Кайман-К» інкримінується ймовірно незаконний видобуток піску на самовільно зайнятих земельних ділянках, в тому числі, з кадастровими номерами: :01:001:0352, :01:001:0351, :01:001:0587, :01:001:0359, :01:001:0360, :01:001:0361.
26. Так, якщо відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0355, :01:001:0354, :01:001:0353, :01:001:0362, :01:001:0363, :01:001:0364, :01:001:0372, слідчий суддя може визнати в певній мірі обґрунтованими доводи заявників, що межові знаки для закріплення меж вищевказаних земельних ділянок в натурі на ґрунтовому покриві не встановлені, в зв`язку з чим сторона обвинувачення безпідставно стверджує про видобування ПП «Кайман-К» піску поза межами Спеціального дозволу №6292 від 08.11.2018 року, то за відсутності відповідних даних відносно земельних ділянок, які вказані у п. 25 даної ухвали слідчого судді, слідчий суддя не може на теперішній час в повній мірі визнати необґрунтованими відповідні доводи сторони обвинувачення й зроблені на підставі цього висновки слідчого судді при накладенні 19.08.2002 року арешту майна.
27. З огляду на викладене у п. 26 даної ухвали слідчого судді мотивування, слідчий суддя не може визнати необґрунтованими висновки слідчого судді в ухвалі про накладення арешту майна від 19.08.2020 року, в частині обґрунтованого здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000989 від 23.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України.
28. За таких обставин, на думку слідчого судді, заявниками не було доведено, що 19.08.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було необґрунтовано накладено арешт майна на зазначені у клопотанні про його скасування речі та документи.
29. Разом з тим, вирішуючи питання доцільності подальшої дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
30. Так, на думку слідчого судді, з моменту накладення арешту майна, у сторони обвинувачення було вдосталь процесуального часу для забезпечення належного дослідження вилучених речей та документів, про які йдеться в даному клопотанні, в цілях фіксування всієї наявної в таких предметам доказової інформації, в тому числі, шляхом її копіювання з залученням відповідних спеціалістів.
31. В тому числі, у сторони обвинувачення було вдосталь процесуального часу для перевірки достовірності доводів щодо можливого використання в якості знаряддя кримінально-протиправних дій вилученої стаціонарної АЗС.
32. Між тим, в судове засідання з розгляду даного клопотання про скасування арешту майна представники сторони обвинувачення не з`явилися, долучивши лише письмову заяву, в якій формально послались на можливість використання в якості доказів арештованого майна.
33. Натомість, слідчий суддя не може не враховувати доводів заявників, які зазначають, що накладення арешту на вказану стаціонарну АЗС, призводить до обмеження права ПП «Кайман-К» на здійснення своєї господарської діяльності.
34. Відтак, на думку слідчого судді, на теперішній час стороною обвинувачення не було надано достатньо переконливих доказів, які б свідчили про співмірність дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, відповідним завданням кримінального провадження та інтересам окремих зацікавлених осіб.
35. За таких обставин, оскільки у сторони обвинувачення було вдосталь процесуального часу та можливостей для належного фіксування відповідної доказової інформації та доведення перед слідчим суддею в ході розгляду такого клопотання важливості арештованих речей та документів для даного кримінального провадження, чого між тим, обґрунтовано зроблено не було, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час наявні правові підстави для скасування накладеного ухвалою слідчого судді від 19.08.2020 року арешту майна, в зв`язку з чим, таке клопотання підлягає задоволенню.
36. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ПП «Кайман-К» в особі директора ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000989 від 23.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України задовольнити.
Скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року, а саме щодо:
- 7 арк. паперу формату А4 з наявними на них оголошеннями ПП «Кайман-К» щодо надання послуг на Біляївському кар`єрі;
- 53 бланків накладних з відбиткою печатки ПП «Кайман-К» з приміткою «Для товарно-транспортних накладних»
- 1 арк. паперу формату А4 під назвою «Табель робочого часу»
- печатки «ФОП ОСОБА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_1 » з приміткою «Для товарно-транспортних накладних»
- печатки «ПП «Кайман-К» » з приміткою «Для товарно-транспортних накладних»
- роутера марки «TP-Link», серійний номер 3
- комутатора марки «Jhua», серійний номер 4J005D9PAJD5AD7
- відео реєстратора марки «Jhua», серійний номер 5H01300PA22ED27
- 1 HDMI кабеля
- кабеля живлення серійний номер 710143AHNC27A040A48
- кабеля живлення серійний номер 7101140HNB34A940C4H
- стаціонарної АЗС з облаштованим резервуаром для ДП з люком № ЛЗ-150 та пристроєм для вприску ДП марки «Adam Pumps» серійний номер 27/02/2018.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1