УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 061 77 від 04.09.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України про арешт майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 061 77 від 04.09.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що внаслідок шахрайських дій невстановлених досудовим розслідуванням осіб нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів (в літ. А) приміщення АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 , незаконно вибуло з власності гр. Земенідеса Евріпідеса.

Постановами слідчого від 18.09.2020 та 06.10.2020 вказані об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що вказані об`єкти є предметом кримінально протиправних дій, слідчий просив накласти на них арешт.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується факт вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановами слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві від 18.09.2020 та 06.10.2020 вказані вище об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Матеріалами клопотання доведено, що об`єкти нерухомості, на які ініційоване накладення арешту, незаконно вибули з приватної власності, що обґрунтовує потреби досудового розслідування у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та обмеження прав осіб з метою недопущення їх подальшого відчуження.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 061 77 від 04.09.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України арешт на:

-квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,8 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка на праві власності зареєстрована за гр. ОСОБА_5 ;

-квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 64,4 кв. м., (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), яка на праві власності зареєстрована за ТОВ «СВ Девелопмент», ();

-нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів (в літ. А) приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 52,9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 89), яке на праві власності зареєстроване за ОСОБА_6 ;

-квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 46,5 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка на праві власності зареєстрована за гр. ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1