Провадження №1-кп/522/2554/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001780 від 15.12.2020 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Морозовки, Корецького району, Рівненської області, громадянки України, українки, яка має середню освіту, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15 грудня 2020 року приблизно об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась в приміщенні магазину «Копійка», за адресою: м. Одеса, ринок «Привоз», де у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
В якості предмета свого злочинного посягання вона визначила нижню білизну, яка знаходилась на вітрині магазину.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , приблизно об 11 год. 22 хв., перебуваючи у вищевказаному магазині підійшла до вітрини з нижньою білизною, та діючи умисно, з метою особистої наживи, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що її дії непомітні для оточуючих, які перебували в цей час в магазині та залишається непомітною, взяла з вітрини жіночу білизну, у кількості 20 одиниць, загальною вартістю 1000 гривень та заховала її під власну куртку. Вказана нижня білизна на праві власності належить потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважала за необхідні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, швидко покинула місце вчинення кримінального проступку.
Вказаним кримінальним проступком потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було спричинено матеріальний збиток на суму 1000 гривень 00 копійок.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винною ОСОБА_3 , у вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком.
Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з ч.1 ст.382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч.2 ст.382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_3 , складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без її участі.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 відповідно до якої остання також погоджується із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Розглянувши обвинувальний акт, перевіривши долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_3 , інтереси якої представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, яка є громадянкою України, не заміжня, проживає в м. Одесі, є безпритульною особою і отримує соціальні послуги на проектах ВБФ, офіційно не працевлаштована, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, не судима, та те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Заподіяна проступком майнова шкода усунута шляхом повернення потерпілій викраденого майна.
Майно потерпілій повернуто та до обвинуваченої претензій будь якого характеру, в тому числі матеріального, не має.
Як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні кримінального проступку.
Обставини, які обтяжують покарання не встановлені.
За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.
Таким чином з урахуванням майнового стану обвинуваченої суд доходить висновку, що покарання у виді штрафу або виправних робіт в даному конкретному випадку буде надмірним тягарем для обвинуваченої та не відповідатиме меті покарання.
Покарання у виді арешту та обмеження волі є найбільш тяжкими порівняно з іншими видами покарання, передбаченими ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
Враховуючи обставини кримінального проступку, особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, тому виплатити штраф або виконувати виправні роботи не матиме змоги, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, яке суд вважає достатнім для попередження нових злочинів, а саме у виді громадських робіт, оскільки, на думку суду, її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 50, 56, 65, 185 КК України, ст.ст. 100, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Речові докази по справі:
- нижню білизну у кількості 20 одиниць, що належить ОСОБА_4 , вважати повернутими їх власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.
Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1