Справа № 314/4160/20
Провадження № 1-в/314/1116/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.11.2020 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали про умовно-дострокове звільненняза клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)».
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», про умовно-дострокове звільнення.
Засуджений, його захисник в судовому засіданні на клопотанні наполягали, просили його задовольнити на підставах, що в ньому зазначені.
Представник адміністрації установи в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, характеризував засудженого негативно.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки він не довів своє виправлення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , його захисника, представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, зі змісту ст. 81 КК України можна зробити висновок, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується саме сумлінною поведінкою і ставленням до праці засудженого.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 з 26.05.2018 відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». на виробництві установи не працевлаштований, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться байдуже, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Згідно з характеристикою, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що за час відбування покарання, має два стягнення, які погашені в установленому законом порядку, заохочень не має, не приймає участі в організації виховних заходів чи в організації диференційованого виховного впливу. Не бере участі в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи.

Таким чином, поведінку засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не можна вважати ні стабільно позитивною ні активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», про умовно-дострокове звільнення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
13.11.2020