Справа № 352/82/20
Провадження № 11-кп/4808/400/20
Категорія ст. 331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

1.1. ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 28 вересня 2020 року, до 17.00 год.

1.2. Ухвала суду мотивована наступним.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки є неможливим через відсутність осіб, які згодні взяти на себе це зобов`язання, а застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту чи застави є занадто м`яким запобіжним заходом, що не відповідає характеру вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

1.3. Обставини.

Згідно даних копії матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт було скеровано до суду 13.01.2020, згідно якого ОСОБА_8 звинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_8 та інша особа проходять в якості обвинувачених за об`єднаним кримінальним провадженням про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, яке розглядається Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області і певний час знаходились під домашнім арештом, однак перебуваючи під домашнім арештом, вчинили новий тяжкий злочин щодо особи похилого віку.

2. Доводи апеляційної скарги:

- обвинуваченого утримують незаконно;

- справа сфабрикована і обвинувачений не має сидіти за те, чого не вчиняв.

Обвинувачений фактично вказує на відсутність правових підстав для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт.

3. Провадження в апеляційному суді.

3.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, змінивши запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт.

3.2. Прокурор проти доводів апелянта заперечив, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Ствердив, що на даний час не зменшились та залишаються актуальними ризики, а розгляд справи не завершено. За відсутністю підстав для зміни на інший більш м`який запобіжний захід, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Щодо можливості та меж апеляційного перегляду.

13.06.2019 Конституційний суд України визнав неконституційними положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тому питання продовження строку тримання під вартою підлягає апеляційному перегляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України в межах апеляції, доводів та заперечень сторін провадження, згідно приписів ст. 404, 405, 407 КПК України.

4.2. Щодо доводів апеляційної скарги.

Основним аргументом зміни продовженого щодо обвинуваченого запобіжного заходу ОСОБА_8 вважає безпідставне позбавлення свободи і тримання під вартою його, як особи, яка не вчиняла інкриміновані їй кримінальні правопорушення та жодним чином до них не причетна. Відтак, обвинувачений фактично вказує на відсутність правових підстав для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Норми.

Згідно з вимогами частин 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Нормою ч. 1 ст. 194 КПК України при вирішенні питання законних підстав для утримання особи під вартою на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

Обґрунтованість обвинувачення.

З 13.01.2020 кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

Такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» у значенні, що застосовано в чинному кодексі, стосується стадії досудового розслідування, після якої питання обґрунтованості обвинувачення по суті, в тому числі й достовірності доказів, перевіряє суд.

У цій ситуації, поки суд першої інстанції не висловить свою думку по суті в остаточному судовому рішенні, апеляційний суд позбавлений можливості встановлення обставин і оцінки доказів обвинувачення згідно з інстанційною компетенцією (Глава 31 КПК України).

Тому під час апеляційного перегляду рішення про продовження строку тримання під вартою щодо справи, яка перебуває на судовій стадії провадження, не пов`язане з перевіркою доказів обвинувачення, а стосується наявності підстав, ризиків та розумних строків.

Ризики і можливість більш м`якого заходу.

ОСОБА_8 є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, яке розглядається Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області.

У цьому провадженні до обвинувачуваного вже було застосовано домашній арешт, під час перебування на якому він учинив новий тяжкий насильницький злочин.

За нього санкцією ч. 3 ст. 187 КК України передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі.

Обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину щодо особи похилого віку, у нього відсутнє нерухоме чи рухоме майно.

Указане свідчить про наявність реального ризику переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) і ґарантій запобігти цьому у даний час немає інакше, як в умовах відповідного нагляду. Цей ризик є визначальним, оскільки може унеможливити досягнення завдань правосуддя впродовж розумного строку.

У цій ситуації більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку, оскільки обвинувачений не припиняє вчиняти злочини.

5. Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5