Справа №576/2574/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/511/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні а м. Суми, у режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Глухівського міськрайонного Сумської області, від 13 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Кролевецького р ну Сумської обл., зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 511,10 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 15 листопада 2019 року, близько 11 год. 50 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , вчинив сварку з колишньою тещею ОСОБА_9 .

Під час сварки на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_7 , діючи умисно, наніс не менше чотирьох ударів правою ногою в область зовнішньої сторони лівого стегна ОСОБА_9 , що не спричинили тілесних ушкоджень та не завдали фізичного болю ОСОБА_9 , та один удар правою ногою взутою у чобіт в область лівої гомілки ОСОБА_9 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на синцевій основі лівої гомілки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оспорюючи висновки суду щодо доведеності судом його винуватості та кваліфікації його дій, обрання виду та міру покарання, ставить питання про скасування вироку суду у частині рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_9 5 000 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 та ухвалення нового вироку, яким відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_10 мотивує тим, що ОСОБА_9 у позові не навела доказів у підтвердження факту спричинення їй моральної шкоди.

Вказує ОСОБА_7 і про те, що ініціатором сварки була ОСОБА_9 , і саме провокація з боку ОСОБА_9 була причиною відповідних дій ОСОБА_7 , що не було враховано судом першої інстанції при визначенні моральної шкоди.

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому та правильність кваліфікації його дій, ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ОСОБА_7 ступеню тяжкості ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Прокурор вказує, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, не розкаявся у вчиненому, витрат на лікування потерпілої ОСОБА_9 не відшкодував, то ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданих апеляційних скарг, думку прокурора про підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та заперечення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та думку захисника ОСОБА_11 про підтримку своєї апеляційної скарги та про заперечення апеляційних вимог прокурора, піддавши аналізу мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши досліджені докази у їх сукупності, об`єктивно встановивши фактичні обставини події кримінального правопорушення, на законних підставах дійшов до висновків про те, що ОСОБА_7 спричинив легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , що потяги за собою короткочасний розлад здоров`я потерпілої та про необхідність юридичної кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 2 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким із сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданих апеляційних скарг, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 відносно відсутності підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди, то з огляду на вимоги ст. ст. 127 129 КПК України, ст. ст. 1166; 1167 ЦК України, колегією суддів не встановлено порушень при вирішенні судом наявного у кримінальному провадженні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 .

Судом було встановлено, що під час сварки з ОСОБА_9 , що виникла між ними на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_7 наніс потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, що відповідно до висновку експерта є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з чим ОСОБА_9 23 грудня, 27 грудня та 31 грудня 2019 року зверталась до Центру первинної медико санітарної допомоги Глухівського району для отримання медичної допомоги.

З матеріалів провадження вбачається, що за час лікування ОСОБА_9 витратила на лікування 511,10 грн.

На думку колегії суддів, суд дійшов законного висновку, що вказаний розмір матеріальних збитків підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 , оскільки ці збитки завдані ОСОБА_9 внаслідок її побиття ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди ОСОБА_9 зазначала, що після її побиття ОСОБА_7 вона постійно відчувала фізичний біль, змушена була їздити до лікарні на медичні процедури, від болю та перенесеного потрясіння підвищувався кров`яний тиск, вона відчувала головний біль та мала порушення сну.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що потерпілій ОСОБА_9 спричинені моральні страждання, які виразились у фізичному болі та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, що стало наслідком порушення нормального способу її життя на той час.

Колегія суддів, з огляду на обставини вчинення злочину, характер фізичних та душевних страждань ОСОБА_9 , пов`язаних з лікуванням у зв`язку порушенням стану здоров`я потерпілої, ступінь вимушених змін у її житті, негативними психоемоційними змінами особистості, знаходить законними висновки суду про необхідність стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки між діями обвинуваченого та заподіяною моральною шкодою потерпілій мається причинний зв`язок, при цьому, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 у розмірі 5000 грн. є співрозмірним для вішкодування.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості призначеного покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є педагогом, має позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, стан здоров`я обвинуваченого та досудову доповідь Глухівського центру з питань пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а також думку потерпілої ОСОБА_9 , яка не наполягала на суворому покаранні.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши обставини, що обтяжують ОСОБА_7 покарання, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому, доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі ОСОБА_7 , через м`якість, є необгрунтованими.

За наведених обставин колегія суддів, не знаходячи підстав для зміни чи скасування вироку, не вбачає підстав для задоволення апеляційних вмитог, як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і прокурора.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області, від 13 лютого 2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні, без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у цей же строк з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4