ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

третьої особи - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2020 року про відмову у арешті майна, у кримінальному провадженні № 0000653, за ст. 290, ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про арешт транспортного засобу марки Мерседес модель 220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію та ключ від вказаного транспортного засобу.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор не довів правових підстав для накладення арешту, оскільки докази надані до клопотання є недопустимими, так як відповідно до матеріалів 18 жовтня 2020 року відбувався огляд транспортного засобу, однак в протоколі відсутні відомості, що слідча дія проводилася за участю власника або володільця майна, та за згодою одного з вказаних осіб. Крім того слідчий суддя зазначив про ненадання прокурором доказів звернення до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку, як до, так і після слідчої дії, а також протокол обшуку заповнений не державною мовою.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна.

Також просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого суді вказуючи, що рішення постановлено без його участі, а копію ухвали було отримано10 листопада 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги прокурор обгрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна та вказує, що клопотанням про арешт майна і доданими матеріалами було доведено необхідність у застосування заходу забезпечення кримінального провадження. При цьому, прокурор зазначає, що протокол огляду є належним доказом вказуючи, що слідча дія проводилася в публічно доступному місці, а предметом були автомобіль та ключі, тому правила передбачені для обшуку житла чи іншого володіння не застосовуються, і не потрібно було запрошувати власника майна або в подальшому звертатися до слідчого судді. Крім того, прокурор вказує, що не накладення арешту призведе до пошкодження, втраті або інших наслідків для кримінального провадження, а також зазначає, що автомобіль та ключі відповідають критеріям речових доказів, тому в слідчого судді були правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для арешту майна.

В запереченні ОСОБА_7 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення слідчого судді без змін. При цьому, ОСОБА_7 зазначає, що огляд на місці зупинки, за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, 7, проводився без складання протоколу. Крім того, даний документ було складено лише в Шевченківському ВП після огляду транспортного засобу, який провівся з проникненням без ухвали слідчого судді.

В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
ОСОБА_7 в апеляційному суді просив розглянути апеляційну скаргу рішення просила залишити без змін.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання прокурора про арешт майна та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Розглядаючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено, що ухвала слідчого судді постановлена без виклику прокурора, а тому за правилами ч.3 ст. 395 КПК України строк для апелянта обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення, яку отримано 10 листопада 2020 року, та в п`ятиденний термін подано апеляційну скаргу через відділення пошти, у зв`язку з чим термін не пропущений.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею дотримано вимог чинного законодавства в повному обсязі та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
Зі змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.
З доданих до клопотання прокурором матеріалів видно, що 18 жовтня 2020 року приблизно о 09 год. 46 хв., під час обслуговування території Шевченківського району, за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, 7 було зупинено транспортний заcіб марки «Мерседес» модель «220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при огляді якого було виявлено підробку номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу. Того ж дня, транспортний засіб було оглянуто і вилучено з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та 1 ключем.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про недоведення прокурором правових підстав в арешті майна, оскільки 18 жовтня 2020 року відбувся огляд транспортного засобу, на підставі чого було складено протокол огляду. Однак, протоколом підтверджується, що згоди власника майна чи іншого володільця не було на проведення слідчої дії, про що йдеться в статті 233 КПК України, а також до клопотання прокурор не надав доказів про звернення із клопотання до слідчого судді про надання проведення обшуку та сам дозвіл слідчого судді, що зазначено в статті 234 КПК України.
Отже, доводи прокурора, що в даному випадку не потрібно була згоді власника майна чи іншого володільця не знайшли свого підтвердження. При цьому, посилання прокурора, що транспортний засіб не є іншим володінням суперечить вимогам ч.2 ст. 233 КПК України.
Не надано стороною обвинувачення і будь-яких даних щодо того, що відносно вищевказаного майна, на яке накладено арешт, проводяться будь-які слідчі дії, у зв`язку з встановленням чи перевіркою обставин вчинення даного кримінального правопорушення, відносно якого здійснюється досудове розслідування.
Таким чином, надані матеріал свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Істотних порушень, які б давали суду підстави для скасування ухвали слідчого судді та задоволення клопотання слідчого в даному провадженні колегія суддів не знаходить.
За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про арешт транспортного засобу марки Мерседес модель 220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію та ключ від вказаного транспортного засобу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4