справа № 488/934/19
провадження № 1-кп/488/162/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , потерпілої - ОСОБА_10 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює за контрактом інспектором групи швидкого реагування охоронної кампанії Лідер-плюс, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
за ч.2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 30.12.2018 року близько 01:45 хв. в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотичних речовин, керував технічно справним автомобілем марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався у нічний час доби при похмурій погоді без опадів зі швидкістю близько 70 км/год. у крайній правій смузі руху мокрої асфальтованої проїзної частини просп. Богоявленського у м.Миколаєві, яка на даній ділянці дороги має по дві смуги руху у кожному напрямку, розподілені розділовим газоном, зі сторони вул.Маячної у напрямку вул.Гагаріна у м.Миколаєві. У цей час попереду автомобіля «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , в попутному із ним напрямку, в лівій смузі руху рухався автомобіль марки «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрації Республіки Польща), під керуванням водія ОСОБА_15 , зі швидкістю приблизно 40 км/год. Окрім того, в цей же час, попереду обох вищевказаних транспортних засобів, по середині правої смуги руху у попутному напрямку просп.Богоявленського зі сторони вул. Маячної у напрямку вул.Гагаріна в м.Миколаєві рухався пішохід ОСОБА_16 .
В районі будинку № 234/7 по просп.Богоявленському в м.Миколаєві, водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.3., 12.4. Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, не обрав безпечну швидкість руху свого транспортного засобу, рухаючись зі швидкістю, яка складала близько 70 км/год., хоча повинен був рухатись у межах населеного пункту зі швидкістю не більше 50 км/год., при виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода, який рухався посередині правої смуги руху у попутному напрямку по ходу руху автомобіля, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу, аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, продовжив рухатись вперед, внаслідок чого передньою лівої частиною свого автомобіля контактував з правою передньою частиною автомобіля «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрації Республіки Польща), під керуванням водія ОСОБА_15 . Після цього автомобіль «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_16 , 1998 р.н., втратив керованість та виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху, де контактував із металевою опорою міського електроосвітлення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_16 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав частково, суду показав, що 30.12.2018 року близько часу ночі він рухався на автомобілі «Opel Astra» з центру в м.Миколаєва до Корабельного району по пр.Богоявленському в крайній лівій смузі зі швидкістю близько 60 км/год. В цей час попереду його автомобіля з дуже низькою швидкістю рухався автомобіль марки «Nissan Primera» під керуванням водія ОСОБА_15 . Обвинувачений декілька разів увімкнув дальнє світло фар, щоб той його пропустив, однак ОСОБА_17 проігнорував це та продовжив рух в своїй смузі. Внаслідок чого він був вимушений прийняти праворуч, щоб його обійти, їхав в цей час зі швидкістю близько 70 км/год. Коли він майже порівнявся з автомобілем ОСОБА_17 та рухався у правій смузі, на нього з тротуару з правої сторони почав спиною, рухаючись вперед, виходити потерпілий. Він йшов якось неадекватно, був у одязі темного кольору. Обвинувачений його відразу не помітив, однак гальмувати було запізно, враховуючи його швидкість руху та невелику відстань до пішохода, тому щоб уникнути з ним зіткнення, він прийняв ліворуч, проїхав близько 15 метрів та зіткнувся з автомобілем «Nissan Primera», внаслідок чого його автомобіль втратив керованість і його відкинуло вбік, та він врізався у стовп. В цей час, коли його відкинуло, мабуть, він і збив пішохода, однак він цього не відчув, він думав, що об`їхав його. На даній ділянці дороги було добре освітлення, нові led ліхтарі, однак між ними був простір, де була погана видимість. Він відмовився від госпіталізації. В лікарні у нього був сильний біль, він попросив свого знайомого ОСОБА_18 та той привіз йому горілку, він випив 100 грам. Він не вживає наркотичні засоби. Днів за 4-5 до пригоди він курив з товаришами по службі коноплю. Вину він визнає у тому, що не зміг попередити ДТП, однак винуватцем у ДТП вважає потерпілого, який в недозволеному місці вийшов на проїзну частину, чим спровокував ДТП.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 вважає, що ДТП від дій обвинуваченого не залежала, бо вчинена ним ненавмисно, мав місце нещасний випадок, бо наїзду на потерпілого не було, автомобіль обвинувачаеного відкинуло від свідка ОСОБА_17 , участь якого не виявлена у повному обсязі, бо саме його діями було спровоковано ДТП. Незважаючи на часткове визнання провини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина в інкримінованому злочині повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засідання доказів- показаннями потерпілої, свідків:
потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що ОСОБА_16 , 1998 р.н. приходиться їй сином. Про його смерть внаслідок ДТП їй повідомила слідчий;
свідок ОСОБА_19 суду показав, що працює таксистом. 30.12.2018 року близько часу ночі він віз пасажира з центра міста до Корабельного району, їхав в крайній правій смузі. Десь в районі перегону за 50 метрів він помітив чоловіка, який йшов по дорозі, посередині правої смуги руху. Він застосував екстрене гальмування, його об`їхав та поїхав далі, чоловік продовжив іти. На даній ділянці дороги горіли лед фонарі, було гарне освітлення, чоловік був одягнений у все чорне, траса була трохи волога. Йому на зустріч їхав знайомий, який повідомив, що по дорозі, де їхав ОСОБА_20 , сталося ДТП, збили чоловіка, тому він повернувся на місце ДТП. там вже була поліція та учасник ДТП ОСОБА_17 , його автомобіль «Nissan Primera» стояв на газоні, винуватця ДТП не було, його забрала швидка;
свідок ОСОБА_15 суду показав, що 30.12.2018 року близько часу ночі він їхав на автомобілі «Nissan Primera» з міста в Корабельний район в крайній лівій смузі зі швидкістю 40-50 км/год. Як з`ясувалось надалі, автомобіль обвинуваченого їхав за ним, він не бачив, щоб обвинувачений моргав чи сингалив йому задля того, щоб він надав дорогу. На перегоні в районі автосалону Volkswagen він відчув удар в праву передню частину його автомобіля, внаслідок якого його автомобіль відкинуло на разділовий газон ліворуч. Праворуч він побачив автомобіль обвинуваченого, який в`їхав в опору на узбіччі справа. Обвинувачений вийшов з автомобіля, був увесь у крові, він (свідок) спитав його, куди він так летів, той відповів, що поспішав додому. також розповів свідку, що хотів проскочити між автомобілем свідка та пішоходом, однак не розрахував відстань та в`їхав в автомобіль свідка. Дана ділянка дороги була освітлена добре, горіли нові лед фонарі. Співробітники поліції повідомили, що є загиблий, він за автомобілем обвинуваченого.
Провина обвинуваченого також підтверджується:
даними протоколу огляду місця події зі схемою ДТП та фототаблицею від 30.12.2018 року, яким зафіксоване місце ДТП та його наслідки - місце розташування транспортних засобів «Opel Astra» та «Nissan Primera», їх зовнішні пошкодження, місце розташування трупу, його поза та опис тілесних ушкоджень;
висновком судово-медичної експертизи № 1 від 14.02.2019 року, відповідно до якої встановлено, що смерть ОСОБА_16 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді чисельних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилася травматичним шоком, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів. При судово-медичному дослідженні виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани по задній поверхні лівої гомілки в середній та верхній третині; рани по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в середній та верхній третині; саден в ділянці обличчя, тулуба та нижніх кінцівок; крововиливу з утворенням кишені на задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній та середній третині, розташований в 27 см від рівня підошви; косо-поперечного перелому мало та велико-гомілкової кістки лівої гомілки. Розташований в 23 см від рівня підошви; крововиливу у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в потиличній ділянці зліва; багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа зліва; субарахноідального крововиливу по конвекситальній поверхні в проекції тім`яно-потиличної долі лівої півкулі; повного поперекового перелому по суглобовим поверхням між 2-м та 3-м шийними хребцями з забоєм речовини спинного мозку; забоїв легень; локальних переломів 2 ребра по лівій передньо-пахвовій лінії та 2-10 по лопатковій лінії зліва. Всі вищевказані тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_16 утворилися незадовго до смерті від дії тупих твердих предметів та є прижиттєвими, на що вказують наявність крововиливів у м`які тканини в місцях їх утворення , та могли утворитись при дорожньо-транспортній пригоді в результаті зіткнення транспортного засобу із пішоходом. Беручи до уваги локалізацію та характер тілесних ушкоджень, механізм їх утворення у гр. ОСОБА_16 можливо уявити наступним чином. Первинний удар прийшовся по задній поверхні лівої нижньої кінцівки, коли потерпілий знаходився у вертикальному положенні та був обернений до транспортного засобу, який рухається, задньою поверхнею тіла (спиною) в результаті чого утворилися тілесні ушкодження в ділянці лівої нижньої кінцівки. В подальшому, вірогідно всього виникло закидання потерпілого з наступним ударом о капот та стійку вітрового скла з утворенням тілесних ушкоджень в ділянці голови та тулубу. Потім виникло відкидання тіла з ударом о тверду поверхню землі чи дорожнього покриття з утворенням садна по передній поверхні в проекції правого колінного суглобу. За ступенем тяжкості вищевказані тілесні ушкодження у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті гр. ОСОБА_16 . Будь-яких тілесних ушкоджень, що вказують на переїзд транспортного засобу через тіло гр. ОСОБА_16 при судово-медичному дослідженні не виявлено. Ступінь наявності трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло більше 2-х діб (в умовах зберігання при низькій температурі). При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_16 виявлений етиловий спирт у концентрації 1,25 проміллі, що стосовно до живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. При судово-імунологічному дослідженні встановлено кров невідомого чоловіка 25-30 років (впізнаного як ОСОБА_16 ) відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО;
даними протоколу слідчого експерименту зі схемою та фототаблицею до нього від 12.02.2019 року за участю свідка ОСОБА_15 , в ході якого останній розповів та показав на місці обставини дорожньо-транспортної пригоди за його участю;
висновком автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу № 19-40 від 06.02.2019 року, відповідно до якої система рульового управління і ходова частина автомобіля «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , до моменту ДТП знаходились в працездатному стані, не мали несправностей, які несподівано для водія могли призвести до відведення автомобіля в бік від обраного водієм напрямку руху або відмови системи, тобто водій міг управляти автомобілем з відомою йому ефективністю. Несправності ходової частини у вигляді пошкоджень колісного диску і розгерметизації шини об`єктивно виникли у процесі ДТП. Робоча гальмівна сила автомобіля «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент, що передував ДТП знаходилася у працездатному і функціонально придатному стані і дозволяла водієві знижувати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю аж до зупинки автомобіля, а також не мала несправності, які б могли призвести до відведення автомобіля вбік в процесі гальмування або відмови системи. Несправності робочої гальмівної системи об`єктивно виникли в процесі ДТП;
висновком автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу № 19-38 від 05.02.2019 року, відповідно до якої система рульового управління і ходова частина автомобіля «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту ДТП знаходились у працездатному стані, не мали несправностей, які несподівано для водія могли призвести до відведення автомобіля вбік від обраного водієм напрямку руху або відмови системи, тобто водій міг управляти автомобілем з відомою йому ефективністю. Несправності системи рульового управління у вигляді зламу правої рульової сошки ходової частини у вигляді виходу зі зчеплення правої напіввісі з КПП об`єктивно виникла в процесі ДТП. Робоча гальмівна сила автомобіля «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент, що передував ДТП знаходилася у працездатному і функціонально придатному стані і дозволяла водієві знижувати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю аж до зупинки автомобіля, а також не мала несправності, які б могли призвести до відведення автомобіля вбік в процесі гальмування або відмови системи. При дослідженні фар головного світла встановлено, що фари не пошкоджені і при ввімкнені відповідного режиму фари працюють в режимі близького і дальнього світла;
висновком транспортно-трасологічної експертизи № 19-39 від 08.02.2019 року, відповідно до якої первинне контактування транспортного засобу автомобіля «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , починаючи від передньої частини лівого переднього крила і в середній частині правої передньої двері автомобіля «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому автомобіль «Opel Astra» переміщався в цілому ззаду-вперед відносно автомобіля «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під деяким кутом. Кут між подовжніми осями транспортних засобів у момент їх первинного контакту складав близько 175 градусів, відлічуючи проти ходу годинникової стрілки від подовжньої осі автомобіля «Nissan Primera» до подовжньої осі автомобіля «Opel Astra». В момент первинного зіткнення транспортних засобів автомобіль «Nissan Primera» розташовувався лівіше початку осипі і початку розливу рідини, а автомобіль «Opel Astra»- правіше автомобіля «Nissan Primera», відраховуючи назад по ходу руху транспортних засобів. Контактування автомобіля «Opel Astra» з пішоходом могло статися або правим переднім крилом або передньою частиною автомобіля;
даними протоколу слідчого експерименту зі схемою та фототаблицею до нього від 12.02.2019 року за участю свідка ОСОБА_19 , в ході якого останній розповів та показав обставини дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі темп руху пішоходу;
даними протоколу слідчого експерименту зі схемою та фототаблицею до нього від 12.02.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого Комарницький розповів та показав на місці обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.12.2018 року за його участю;
висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 70 від 25.02.2019 року, відповідно до якої у вказаному випадку водій автомобіля «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 мав технічну можливість шляхом дотримання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України запобігти вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Невиконання водієм зазначених вимог ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.
Згідно мотивувальної частини згаданого висновку експерта, водій ОСОБА_21 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода та мав технічну можливість знизити швидкість до темпу руху пішохода і за умови руху його автомобіля з допустимою швидкістю в межах населеного пункту. В діях ОСОБА_8 з технічної точки зору мають місце невідповідності вимогам п.12.4 ПДР України в частині обраної водієм швидкості руху в межах населеного пункту - 70 км/год при допустимій швидкості 50 км/год. Наявність у Комарницького технічної можливості запобігти наїзду на пішохода та уникнення зіткнення з автомобілем «Nissan Primera» визначається шляхом дотримання вимог п.10.1 та 13.1. ПДР України. В даному випадку виконання маневру об`їзду пішохода для водія Комарницького було небезпечним та водій повинен був відмовитися від його виконання. Водій повинен був враховувати те, що в лівій смузі для руху рухається автомобіль та повинен був враховувати безпечні інтервали між його автомобілем і пішоходом, та між його автомобілем та автомобілем «Nissan Primera». Автомобіль «Opel Astra» на момент пригоди знаходився в технічно справному стані, тобто системи та механізми автомобіля не мали технічних несправностей, які б могли обумовити раптовий неочікуваний водієм увід автомобіля від прямолінейного руху при гальмуванні, русі накатом чи відмову системи вплинути на рух, керованість транспортного засобу та його гальмування, тому дії водія ОСОБА_8 не відповідали п.10.1 та 13.1 ПДР України.
п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п.13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння....№1711 від 30.12.2018 року та результатами токсикологічного дослідження від 03.01.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені каннабіоїди у значній кількості .
Роздруківкою тестування від 30.12.2018 року, відповідно до якої огляд ОСОБА_8 на стан сп`яніння проводився 30.12.2018 року о 06:09 годині за допомогою спеціального технічного засобу «DragerAlkotest 6810», результати огляду - 0,26 ‰ в крові.
Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_8 приходить до наступних висновків:
суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до інкримінованого правопорушення, зокрема, у тому, що потерпілий вийшов йому під колеса та став переходити проїзну частину.
Такі обставини, викладені обвинуваченим спростовані показаннями свідка ОСОБА_19 , який часом раніше до пригоди їхав попереду Комарницького, в крайній правій смузі; свідок помітив потерпілого ОСОБА_16 , який йшов по дорозі, посередині правої смуги руху, на що ОСОБА_19 застосував екстрене гальмування та безперешкодно об`їхав потерпілого.
Неспроможними суд також вважає посилання обвинуваченого та його захисника, що ОСОБА_8 збив потерпілого ОСОБА_16 в той час, коли його автомобіль втратив керованість після його зіткнення з автомобілем «Nissan Primera», оскільки, у тому числі зі слів обвинуваченого було встановлено, що він намагався об`їхати пішохода, після цього в`їхав в автомобіль «Nissan Primera», тобто мав місто проміжок часу та відстань, зі слів обвинуваченого - близько 15 метрів, яку за цей час подолав автомобіль під керуванням обвинуваченого. За таких обставин, автомобіль ОСОБА_8 вже би проїхав повз потерпілого, і у разі відкидання його автомобіля після зіткнення з автомобілем «Nissan Primera», контактування з потерпілим ОСОБА_16 виключається.
Такі доводи обвинуваченого також спростовуються висновком транспортно-трасологічної експертизи № 19-39 від 08.02.2019 року в частині контактування автомобіля обвинуваченого з пішоходом, відповідно до якої, контактування автомобіля «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з пішоходом могло статися або правим переднім крилом або передньою частиною автомобіля, а також висновком судово-медичної експертизи № 1 від 14.02.2019 року в частині механізму утворення тілесних пошкоджень у потерпілого, відповідно до якого первинний удар прийшовся по задній поверхні лівої нижньої кінцівки, коли потерпілий знаходився у вертикальному положенні та був обернений до транспортного засобу, який рухається, задньою поверхнею тіла (спиною) в результаті чого утворилися тілесні ушкодження в ділянці лівої нижньої кінцівки. В подальшому, вірогідно всього виникло закидання потерпілого з наступним ударом о капот та стійку вітрового скла з утворенням тілесних ушкоджень в ділянці голови та тулубу. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_16 у порушення п.4.14 д ПДР України, рухався по дорозі для автомобілів.
Водночас, такі дії потерпілого, не спростовують наявність вини обвинуваченого у ДТП, оскільки у обстановці, що склалася, незалежно від дій пішохода, водій Комарницький мав діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто, виявивши небезпеку для руху у вигляді пішохода на проїзній частині дороги, мав негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Доводи обвинуваченого, що при виявленні пішохода він не застосував екстреного гальмування, бо було вже запізно, враховуючи його швидкість руху та невелику відстань до пішохіда, тому щоб уникнути зіткнення з пішоходом, він став його об`їжджати, спростовуються висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 70 від 25.02.2019 року, відповідно до якої виконання маневру об`їзду пішохода для водія Комарницького було небезпечним та водій повинен був відмовитися від його виконання. Водій повинен був враховувати те, що в лівій смузі для руху рухається автомобіль та повинен був враховувати безпечні інтервали між його автомобілем і пішоходом, та між його автомобілем та автомобілем «Nissan Primera». Автомобіль «Opel Astra» на момент пригоди знаходився в технічно справному стані, тобто системи та механізми автомобіля не мали технічних несправностей, які б могли обумовити раптовий неочікуваний водієм увід автомобіля від прямолінейного руху при гальмуванні, русі накатом чи відмову системи вплинути на рух, керованість транспортного засобу та його гальмування, тому дії водія ОСОБА_8 не відповідали п.10.1 та 13.1 ПДР України. У вказаному випадку водій ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода та мав технічну можливість знизити швидкість до темпу руху пішохода і за умови руху його автомобіля з допустимою швидкістю в межах населеного пункту.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за своєю формою вини є виключно необережним, і в даному випадку необережність та легковажність водія ОСОБА_8 щодо невжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу у разі виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода потягла за собою суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_16 . Невиконання обвинуваченим ОСОБА_8 вимог п.12.3 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками
Враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та викликаному вживанням наркотичних засобів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає часткове визнання вини.
При цьому, суд критично відноситься до стверджень обвинуваченого, що в час вчинення злочину він був тверезий, що алкоголь вжив після ДТП у лікарні, через важкій біль.
Суд порахував необгрунтованим клопотання захисника обвинуваченого, заявленого останнім після надання судом учасникам процесу часу для підготовки до судових дебатів, з приводу допиту свідка ОСОБА_22 щодо факту вживання алкоголю обвинуваченим після ДТП.
Враховуючи порушення стороною захисту порядку відкриття такого доказу протилежній стороні, порушення порядку вирішення такого роду клопотань - на стадії встановлення дослідження доказів та порядку їх дослідження, а також незазначення стороною захисту обставин, які б обгрунтували подання таких доказів у порушення вимог Закону, судом було відмовлено захиснику у допиті названого свідка.
Судом також приймається до уваги, що показання в цій частині обвинувачений надавав суду нестабільні та протиречиві - так, першочергово суду показав, що свідок ОСОБА_22 горілку йому привіз до лікарні, вин випив через сильний біль; надалі суду показав, що випив горілку в машині, коли свідок віз його з лікарні до місця пригоди.
Такі показання обвинуваченого судом розцінені, як намагання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення при обтяжчуючих обставинах.
Таким чином, факт перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння суд вважає встановленим.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, суд враховує характер та тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності; фактичні обставини справи, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не засуджений, на диспансерному обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має сталі соціальні зв`язки одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, постійне місце роботи.
Разом із тим, суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, і ніхто не може свавільно позбавити її життя. Також суд враховує вчинення злочину обвинуваченим за обтяжчуючих обставин - у стані алкогольного сп`яніння та викликаному вживанням наркотичних засобів; з урахуванням також позиції потерпілої та прокурора щодо виключно суворої міри покарання та у вигляді позбавлення волі; тяжких непоправних наслідків злочину у виді смерті особи, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання лише у вигляді позбавлення волі та у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, або для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, судом не встановлено.
Саме таке покарання за думкою суду буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
З огляду на обставини вчиненого злочину, нехтування обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, що спричинило завдання смерті потерпілому, враховуючи скоєння ним злочину за обтяжчуючих обставин, судом окремо зазначається про наявність достатніх підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України.
Щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , суд приходить до наступних висновків:
по справі потерпілою заявлено цивільний позов, у якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 21 289,65 грн., яка складається з витрат на поховання сина, та моральної шкоди у розмірі 500 000 грн., яку потерпіла обґрунтувала завданням їй моральних страждань внаслідок скоєння відносно неї злочину.
Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 цього Кодексу особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Приписами ч. 1 ст. 368, ч. 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.
Із п.5 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» та п. 24 постанови Пленуму ВСУ №13 від 02 липня 2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» вбачається, що не підлягають розгляду у кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливає з пред`явленого обвинувачення, яким передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди і на умовах такого відшкодування.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого - водія ОСОБА_8 , як особи, яка на законних підставах керувала автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», що підтверджується копією полісу № АК/8747224, чинного на час вчинення кримінального правопорушення.
За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) - надалі - Закон № 1961-IV, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Відповідно до п.1.4 ст.1, ст.6 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Враховуючи, що обвинувачений, правомірно володіє забезпеченим згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортним засобом - автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , він є особою, відповідальність якої, згідно до п.1.4 ст.1 Закону, застрахована, а дана дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії договору і є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну здоров`ю становить 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 100 000 грн.
Таким чином, матеріали кримінального провадження містять відомості щодо обов`язку відшкодування завданої шкоди страховиком, яка випливає не з обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_8 , а з договірних зобов`язань про відшкодування шкоди між страховиком та страхувальником, які визначаються спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, яким передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди як матеріальної так і моральної і умови такого відшкодування, однією з яких є надання потерпілою стороною обвинувального вироку суду, що набув законної сили відносно особи, цивільна відповідальність якої застрахована за договором страхування /ст.ст.23,26-1,п.36.2 ст.36/.
Отже, суд не вправі вирішувати у кримінальному провадженні цивільно - правовий спір з особою, не причетною до події злочину і яка несе цивільну відповідальність за дії обвинуваченого в силу договірних відносин.
Розгляд таких позовів в межах кримінального провадження виходить за межі завдань кримінального провадження, передбачених у ст.2 КПК України.
Встановлені судом обставини відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року № 14-176 цс18, в якій Верховний Суд відступив від висновку висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування мав право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.
Верховний Суд прийшов до висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
В обов`язковому страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Тобто страхова компанія є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому вона виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди відповідно до ст. ст. 3, 5, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Пред`явлення позовних вимог з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Страховик, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на випадок виникнення страхового зобов`язання, бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Якщо він виплатив страхове відшкодування за цим договором, то відповідно до ст.ст. 3, 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України має право вимоги до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Враховуючи вищенаведене, цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, слід залишити без розгляду, що не позбавляє цивільного позивача можливості захисту свого порушеного права у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» або у порядку цивільного судочинства.
Вартість судових експертиз на загальну суму 8 294 грн. слід стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки.
Строк відбування основного покарання обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати у сумі 8 294 грн. за проведення судових експертиз.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.
Речові докази по справі автомобілі, які зберігається на майданчику тимчасового утримання автотранспорту у с.Шевченкове Вітовського району Миколаївської області: «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 - повернути власнику обвинуваченому ОСОБА_23 , «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрації Республіки Польща) повернути власнику ОСОБА_15 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1