КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

3 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 , а також адвоката ОСОБА_8 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_9
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим щодо обвинувачених:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Українка Обухівського району Київської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 05.02.2002 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 2) 29.05.2003 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 13.12.2004 року по відбуттю покарання; 3) 17.11.2010 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 70, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 19.01.2011 року на підставі ст. 75, ст. 76 КК України з іспитовим строком 3 роки; 4) 07.11.2011 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 71, ч. 2 ст. 185 КК України на 6 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 28.03.2018 року,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України та йому призначено покарання:
- за частиною 1 статті 125 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин;

- за частиною 1 статті 162 КК України у виді обмеження волі строком на три роки.

На підставі статтей 70, 72 ККУкраїни призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на три роки.

На підставі статтей 71, 72 КК України приєднано ОСОБА_5 частину невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2019 року шість років шість місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю вироків згідно статті 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в місті Обухові Київської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 31.01.2007 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 17.10.2008 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 70, 71 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 18.03.2014 року по відбуттю покарання; 3) 12.10.2015 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений 22.12.2017 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання:

- за частиною 1 статті 162 КК України у виді обмеження волі строком на два роки;
- за частиною 1 статті 186 КК України у виді позбавлення волі строкомна п`ять років.

На підставі статтей 70,72 ККУкраїни призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 286 грн.

Також цим вироком вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції:

- ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні тау незаконному проникненні до житла особи;
- ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному проникненні до житла особи та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

07 травня 2018 року, близько 13 години 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 разом зі своїми знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_6 прийшли до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , до кімнати №22, де мешкав їхній знайомий ОСОБА_11 .

На їх стук у двері потерпілий не відчинив. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, тобто з метою порушення конституційного права на недоторканність житла іншої особи, з метою незаконного проникнення до кімнати гуртожитку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , та перебуває у володінні громадянина ОСОБА_11 та його матері ОСОБА_12 на підставі усної домовленості з адміністрацією готелю «Обухів-Комфорт», всупереч їхньої волі, не маючи умислу на заволодіння майном, після того, як ОСОБА_5 пошкодив вхідні двері плечем, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 проникли до приміщення кімнати №22, після чого були помічені потерпілим ОСОБА_11 , тим самим незаконно проникли до житла особи.
Далі, ОСОБА_5 , 07 травня 2018 року, близько 13 години 05 хвилин, точного часу не встановлено, незаконно проникнувши та перебуваючи в кімнаті №22 за адресою: АДРЕСА_3 , підійшовши до ліжка, на якому знаходився потерпілий ОСОБА_11 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що були викликані знаходженням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в кімнаті №22, діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , наніс останньому два удари правою рукою в область лівої лицьової частини обличчя, а саме під око та в щелепу, в результаті чого ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 22.06.2018 у ОСОБА_11 виявлене тілесне ушкодження у вигляді садна на обличчі. Вказане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею, за часом утворення може відповідати терміну вказаному в ухвалі слідчого судді і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виявлене у потерпілого ОСОБА_11 тілесне ушкодження могло утворитися внаслідок дій, викладених у протоколі слідчого експерименту від 17.06.2018, проведеного з ОСОБА_11 .

У подальшому, ОСОБА_6 , 07 травня 2018 року, близько 13 години 05 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи незаконно в кімнаті №22 за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, 16, діючи з прямим умислом, повторно, відкрито, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій розуміючи, що в кімнаті гуртожитку знаходяться потерпілий, який сидів обличчям до ОСОБА_6 та не перебував у безпорадному стані та обвинувачений ОСОБА_5 , який почав наносити тілесні ушкодження потерпілому, від чого останній почав прикриватись руками, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «DOOGEE X10», що знаходився на ліжку біля потерпілого ОСОБА_11 та в подальшому з місця скоєння злочину зник, скориставшись викраденим майном на власний розсуд, тобто спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №12-4/1064 від 01.06.2018, ринкова вартість вживаного мобільного телефону марки «DOOGEE X10», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , станом на 08.05.2018 становить 1 133,33 грн.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, обвинувачені, заступник прокурора Київської області, а також адвокат, яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого, подали апеляційні скарги в яких:

- обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити вирок Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2020 року в частині призначеного покарання, зокрема, відповідно до вимог ст. ст. 66, 69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом;

- обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2020 року та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 на ч. 2 ст. 185 КК України;

- заступник прокурора Київської області ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2020 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_5 у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; виключити з резолютивної частини вироку посилання на ч. 1 ст. 71 КК України відповідно до якої на підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднано ОСОБА_5 частину невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2019 року - 6 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців; вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин, за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки; на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначеного покарання за вказаним вироком суду з покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2019 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців;

- адвокат ОСОБА_8 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , просить у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого вирок Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2020 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 скасувати та направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що оскаржуваний вирок є необ`єктивним та несправедливим внаслідок суворості, оскільки суд першої інстанції не врахував обставини, які зменшують ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, зокрема: щире каяття, переживання за стан здоров`я потерпілого, алкогольне сп`яніння потерпілого, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, належне виконання покладених нього обов`язків під час застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відшкодування завданої потерпілому шкоди, відсутність цивільного позову по справі.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що визнав себе винуватим в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому на той момент не розумів наслідків цього. Також, обвинувачений не погоджується із кваліфікацією своїх дій за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки судом належним чином не досліджено наявні у справі докази та не взято до уваги його показання щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень та його участі у них.

Заступник прокурора Київської області ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі звертає увагу на те, що ОСОБА_5 засуджений востаннє 03.10.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 115 КК України на сім років позбавлення волі. Як встановив суд, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення за оскаржуваним вироком 07.05.2018 року, тобто до ухвалення 03.10.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області вироку за ч. 1 ст. 115 КК України, яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді семи років позбавлення волі. Тому в даному випадку при призначенні остаточного покарання ОСОБА_5 підлягає застосуванню ч. 4 ст. 70 КК України, яка передбачає призначення покарання за сукупністю злочинів. Одночасно, застосування судом положень ст. 71 КК України є неправильним.

З урахуванням викладеного вважає, що судом було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано ст. 71 КК України, яка не підлягає застосуванню та не застосовано ч. 4 ст. 70 КК України, яка підлягає застосуванню.

Адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначає, що є підстави для скасування вироку з підстав п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, оскільки звукозапис від 05.02.2020 року є неякісним і прослухати його неможливо, а інформація, яка міститься на ньому впливає на повноту та об`єктивність судового розгляду.

Також вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, судом невірно кваліфіковано дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки визнання вини обвинуваченим не є основним доказом по справі та судом показання обвинуваченого повинні перевірятись поряд з іншими доказами. Так, судом в основу обвинувального вироку покладено показання потерпілого ОСОБА_11 надані в судовому засіданні 05.02.2020 року, однак звукозапис даного засідання є непридатним до прослуховування. Також, визнання вини ОСОБА_6 не підтверджується і протоколом слідчого експерименту, який був проведений за участі потерпілого та іншими письмовими доказами, показаннями свідків.

Звертає увагу на те, що окремі докази покладені в основу обвинувального вироку є недопустимими. Так, судом було досліджено протоколи слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 29.05.2018 року за участю підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . На думку адвоката, дані слідчі дії були проведені з порушенням ст. 240 КПК України, оскільки не містять ознак слідчого експерименту, а фактично було проведено допит осіб під відеокамеру. Крім того, вказує на недопустимість як доказів протоколів слідчих експериментів проведених за участю потерпілого ОСОБА_11 від 17.06.2018 року, свідка ОСОБА_13 від 09.05.2018 року та підозрюваних від 29.05.2018 року, оскільки понятими виступили особи, участь яких виключається згідно абз. 2 ч. 7 ст. 223 КПК України.

Вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не враховано те, що останній змінив своє ставлення до життя, має позитивну динаміку в поведінці, за період часу з 2018 по 2020 рік працює над собою, став на шлях виправлення, пройшов повний курс реабілітації в ГО "Я-легенда". З огляду на це, на даний час ОСОБА_6 не є соціально небезпечною особою, не вчиняє нових кримінальних правопорушень, веде порядний спосіб життя, має міцні соціальні зв`язки, утримує двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора ОСОБА_9 , який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора та вважав, що вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону; доводи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційній скарги сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, надавши обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити частково, з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому статтями 318-380 КПК України.

Зокрема, ст. 343 КПК України визначено, що секретар судового засідання повідомляє про здійснення повного фіксування судового розгляду, а також про умови фіксування судового засідання, які передбачені ч. 5 ст. 27 КПК України, а саме: під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як передбачено ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Відповідно до ч. 3 даної статті у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції у повній мірі не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду не було забезпечене повне фіксування судового засідання технічними засобами.

Так, згідно із журналом судового засідання від 05.02.2020 року відбулось судове засідання за участю прокурора, обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_11 . Під час даного судового засідання було проведено допит потерпілого та обвинувачених (т. 3 а.п. 51).

Разом з тим, наявний у матеріалах справи звукозапис судового засідання за 05.02.2020 року не прослуховується.

На письмовий запит апеляційного суду, судом першої інстанції надісланий технічний носій інформації (архівна копія), але під час його перевірки та прослуховування в апеляційному суді з`ясувалося, що звукозапис судового засідання допиту обвинувачених та потерпілого від 05.02.2020 року не придатний до прослуховування.

Отже, колегія суддів вважає, що звукозапис судового засідання, яке відбулося 05.02.2020 року в частині допиту обвинувачених та потерпілого, фактично відсутній.

Таким чином, під час судового розгляду не було забезпечене повне фіксування судового засідання технічними засобами, оскільки в матеріалах наявний лише журнал судового засідання (т. 3 а.п. 51-52), проте відсутній запис фіксації судового розгляду від 05.02.2020 року.

Зазначене порушення позбавляє суд апеляційної інстанції можливості перевірити перебіг судового провадження на відповідних стадіях та, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, вже саме по собі є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що статею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Однак, під час апеляційного розгляду неможливо встановити, чи оголошувався прокурором в суді першої інстанції обвинувальний акт та зміст пред`явленого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки дані обставини не відображені в журналі судового засідання від 05.02.2020 року.

Також, місцевий суд згідно мотивувальної частини вироку кваліфікував дії ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 186 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинені повторно та ухвалив ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, однак призначив йому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Вказане свідчить, що суд першої інстанції під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2 ч. 3, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, що унеможливлює його виконання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах кримінального провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що судовий розгляд в суді першої інстанції здійснювався з істотними порушеннями, а саме без належної фіксації судового засідання, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційних скарг прокурора, захисника та обвинувачених щодо підстав скасування вироку суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений права надати їм оцінку, оскільки, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Проте, вказані доводи, викладені в апеляційних скаргахсторін обвинувачення та захисту необхідно буде врахувати та ретельно перевірити при новому розгляді кримінального провадження в суді першоїінстанції.

Також, при новому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення апеляційних скарг та скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404 ч. 2, 405, 407, 412 ч. 2 п. 7, 415 ч. 1 п. 1, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 , а також адвоката ОСОБА_8 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2020 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000449, внесеному 08.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ст. ст. 70, 71, 72 КК України та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 72 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд судом першої інстанції у кримінальному провадженні під №0000449, внесеного 08.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 а й л о Т. М. Ю д е н к о