Справа № 214/6046/20
1-кп/214/423/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, кримінальне провадження №0000367 від 26.02.2020 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербурга Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який працює ТОВ «Стожари ЛТД» менеджером з постачання, має на утримані двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 16.06.2018 року, о 12-13 годині, перебував в приміщенні автосалону «НАРА» за адресою: пр. 200-річчя Кривого Рогу, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. В цей час, реалізуючи свій злочинний умисел, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , під приводом надання послуг щодо замовлення останньому охолоджувальної системи для автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та усвідомлюючи, що його дії носять злочинний характер, надав ОСОБА_4 номер картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить його дружині ОСОБА_7 , куди останній перерахував грошові кошти в сумі 8500 грн., будучи впевненим, що вказані кошти будуть витрачені на придбання охолоджувальної системи для автомобіля Nissan Qashqai.
Однак, в подальшому ОСОБА_5 грошові кошти зняв з наданої ним картки та розпорядився ними на свій розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 8500,00 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України визнав в повному обсязі та пояснив таке. 16.06.2018 року він працював менеджером з постачання у ТОВ «Нара» в автосалоні «Нисан». В цей день, приблизно о 12-00 годині, в салон звернувся потерпілий ОСОБА_4 для замовлення вентилятора системи охолодження на автомобіль Нисан Кашкай. Він запропонував потерпілому два варіанти покупки - офіційну ціну (тобто дорожчу) та неофіційну, яка складала 8500 грн. Потерпілий погодився на неофіційну та перевів вказані кошти на карту ПриватБанку його дружини ОСОБА_7 . Він попередив ОСОБА_4 , що запчастину необхідно чекати тиждень. Запчастину він замовив, але прийшла відмова, тому вказані гроші зняв з банківської картки та витратив на власні потреби. Доказів того, що він замовляв деталь, він не має. Він збирався повернути потерпілому гроші, але заробітна плата не дозволяла. В серпні 2018 року він звільнився з автосалону. До цього часу він кошти потерпілому не повернув, оскільки не має можливості. На теперішній час він офіційно працює та планує повернути борг. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнає в повному обсязі в сумі 8500 грн., а в частині моральної шкоди частково, а саме 4000 грн. В скоєному кається, просить суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 16.06.2018 року він приїхав на власному автомобілі «Нисан Кашкай» в автосалон «Нисан», який розташований за адресою: пр. 200-річчя Кривого Рогу та звернувся до менеджера з приводу заміни охолоджувальної системи автомобіля. ОСОБА_5 сказав, що зараз немає такої запчастини, але запропонував перерахувати кошти у сумі 8500 грн. на карту ПриватБанку для передплати за вентилятор охолоджувальної системи. Він погодився на вказану пропозицію та перерахував кошти в цей же день. ОСОБА_5 сказав, що чекати 2-3 дні, але запчастини не було. Через 19 днів він попросив повернути кошти, оскільки вже відремонтував автомобіль в іншому місці. Обвинувачений обіцяв повернути коштів, але до цього часу гроші не повернуті. Моральна шкода заподіяна йому полягає у тому, що у нього почалися сварки з дружиною та він не міг користуватися автомобілем, тому наполягає саме на моральній шкоді у розмірі 10000 гривень.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненому кримінальному проступку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального проступку, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття.
Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
Обвинувачений по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (Т.2 а.с.54).

Відповідно до ст.12 КК України обвинувачений вчинив кримінальний проступок.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (Т.2 а.с.55), має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.2 а.с.56, 57), раніше не судимий (Т.1 а.с.40), на обліку в КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (Т.2 а.с.53, 54).

Згідно з досудовою доповіддю Саксаганського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 визначено середній ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, встановлено, що проблемні питання, на які повинні бути спрямовані заходи впливу відсутні. Враховуючи зазначене, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

На думку органу пробації, заходи роботи з ОСОБА_5 повинні бути спрямовані на здійснення нагляду за його поведінкою.

У разі, якщо суд дійде висновку про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на правопорушника обов`язки, відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України (Т.1 а.с.38-39).

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді виправних робіт.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Також, у справі потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, згідно з яким він просить стягнути з ОСОБА_5 на свою користь завдані йому матеріальну шкоду у розмірі 8500,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав заявлений ним цивільний позов та просив його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор не заперечував проти задоволення цивільного позову.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, кожен окремо, позовні вимоги в частині завданої матеріальної шкоди визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення, в частині спричиненої моральної шкоди позовні вимоги визнали частково, а саме у розмірі 4000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд приходить до висновку, що умисними, протиправними діями, які виразились у заволодінні майном потерпілого, шляхом зловживання його довірою, ОСОБА_4 спричинено майнову шкоду у розмірі 8500,00 грн., відповідальність за яку суд покладає на обвинуваченого в зв`язку з доведенням його вини.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення порушило звичайний спосіб життя потерпілого та погіршило його життєвий устрій, оскільки йому довелося захищати свої права в органах досудового розслідування та суді.
Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили в результаті скоєного правопорушення, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 4000,00 гривень.
Керуючись ст.ст.349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді 1 (одного) року виправних робіт за місцем роботи засудженого з відрахуванням десяти відсотків із суми заробітку в дохід держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1