УХВАЛА
Справа № 521/7370/20

Номер провадження:1-кп/521/1026/20

15 травня 2020 року м. Одеса

Колегія суддів Малиновського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

при розгляді у підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінального провадження № 521/7370/20 по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працюючого, офіційно не одруженого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.294, ст.392 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бендзарі, Балтського району, Одеської області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.294, ст.392 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Котовськ Одеської області, особи без громадянства, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 раніше неодноразово судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.294, ст.392 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Татарбунари, Одеської області, громадянина України, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше неодноразово судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.294, ст.392 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, офіційно не одруженого, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше неодноразово судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.294, ст.392 КК України, -

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Роздільна, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , раніше неодноразово судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.294, ст.392 КК України, -

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Березівка, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_8 , проживаючого за адресою АДРЕСА_9 , раніше неодноразово судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.294, ст.392 КК України, суд, -
В С Т А Н О В И В:
12.05.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000516 від 27.05.2019 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

В ході перевірки явки учасників до підготовчого судового засідання, було встановлено, що потерпілі до судового засідання не з`явились, також до судового засідання не прибули основні захисники обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_15 .

Суд, з урахуванням позиції учасників кримінального провадження, з метою дотримання прав обвинувачених, дійшов висновку про неможливість проведення підготовчого судового засідання за відсутності основних захисників обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_15 ..

Разом з цим, в ході судового засідання прокурор подала до суду письмові клопотання про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою. Щодо обвинуваченого ОСОБА_18 , прокурор подала клопотання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В ході судового засідання прокурор подані нею клопотання про продовження дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , , ОСОБА_17 підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та на обставини, які на думку прокурора свідчать про їх обґрунтованість. Також прокурор просила задовольнити клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_18 на підставі п. 12 ч.1 ст. 537 КПК України у зв`язку з розглядом справи у відношенні ОСОБА_18 у Малиновському районному суді м. Одеси.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен окремо, заперечували проти задоволення зазначених клопотань прокурора, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому захисники відмітили відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та відсутність з боку прокурора належного обґрунтування щодо поданих клопотань. Також захисники звернули увагу суду на невідповідність поданих прокурором клопотань про продовження строку тримання під вартою, пославшись на те, що під час підготовчого судового засідання суд у відповідності до ст. 315 КПК України може обрати, змінити чи скасувати обраний раніше запобіжний захід, що в свою чергу свідчить про невідповідність клопотань вимогам КПК.

Обвинувачені, кожен окремо, підтримали позицію своїх захисників та просили суд відмовити у задоволенні поданих прокурором клопотань у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дослідивши подані прокурором клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обвинувачуються у скоєнні злочинів, які, в тому числі, відносяться до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, за скоєння яких, за сукупністю злочинів, обвинуваченим у разі доведення їх вини загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Разом з цим, тяжкість обвинувачення сама по собі, з урахуванням позиції ЄСПЛ не може бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, що безумовно враховується судом.

При цьому, з рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» вбачається, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою у відношенні кожного з обвинувачених суд також враховує вимоги ст. ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. При цьому, суд не встановлює зволікань з боку сторони обвинувачення в надані доказів.

Також необхідно зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 28 КПК України критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, серед іншого, є поведінка учасників кримінального провадження.

В даному випадку, поведінка сторони захисту, а саме неявка у підготовче судове засідання основних захисників обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , опосередковано свідчить про можливе зволікання стороною захисту щодо розгляду кримінального провадження в розумні строки.

У зв`язку з чим, судом, у даному судовому засіданні, з метою недопущення порушення права на захист обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_15 були призначені захисники на окрему процесуальну дію, що в свою чергу унеможливлює проведення підготовчого судового засідання за відсутності основних захисників, але не перешкоджає розгляду наявних клопотань.

При цьому суд вважає за необхідне відмітити, що з урахуванням обставин даної справи, її суспільного резонансу, тривалість тримання обвинувачених під вартою, з урахуванням особливостей розгляду даного кримінального провадження, його тяжкості і складності, наявності великої кількості учасників, є розумною та виправданою, що у даному випадку свідчить про те, що інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтерес забезпечення права обвинувачених на свободу.

Таким чином, суд вважає, що наведені вище підстави не є загальними й абстрактними, а викликані поведінкою учасників судового провадження під час розгляду кримінального провадження.

Зазначене свідчить про те, що тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченим, може свідчити на користь того, що ризик переховування обвинувачених від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).

Крім того, суд встановлює наявність іншого ризику скоєння іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК).

Вказаний ризик підтверджується наявністю судимостей у кожного з обвинувачених за умисні злочини. Крім того, на користь обґрунтованості даного висновку свідчить те, що злочини, в яких на даний час обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 були скоєні ними під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками.

Вирішуючи питання про наявність вказаного ризику стосовно всіх обвинувачених і кожного окремо, слід зазначити, що кожен з обвинувачених раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про стійкий та систематичний характер їх протиправної поведінки.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при прийнятті рішення про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує і інші обставини відносно них, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан їх здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан; наявність постійного місця проживання чи його відсутність; значний розмір майнової шкоди завданий злочинами, характеристики особи.

Вищезазначене, у своїй сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та обмеження їх конституційних прав, що у даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ та інтересам суспільства.

Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою у відношенні кожного з обвинувачених, судом не встановлено.

Посилання сторони захисту на невідповідність клопотань прокурора вимогам КПК не може свідчити про необхідність відмовити в задоволені клопотань з наступних підстав.

Законодавець в ч.3 ст. 315 КПК передбачив можливість продовження запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою.

Конституційний Суд України у рішенні по справі № 1-28/2017 зазначив, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 КПК, які впливають на необхідність продовження тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

КС України вказав, що у підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу, а не обирати вказаний запобіжний захід.

Конституційний Суд України зазначив, що положення третього речення частини третьої статті 315 КПК є неконституційним в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора.

Таким чином КС визнав неконституційним продовження дії відповідного запобіжного заходу без клопотання прокурора, а не можливість його продовження.

Крім того, сама назва клопотання прокурора не може бути підставою для відмови у задоволені клопотання.

Вказаний висновок ґрунтується на вимогах ч.3 ст. 315 КПК, яка передбачає вирішення питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження в порядку, передбаченому розділом ІІ КПК. Відповідно до вимог ч.4 ст. 199 КПК, згідно яких суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином відповідні процедури обрання (застосування) або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечать один одному, що унеможливлює порушення будь-яких прав обвинувачених та спрямовані на встановлення наявності або відсутності підстав обмеження права обвинувачених на свободу.

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин, тяжкості та суспільного резонансу інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 злочинів, а також зважаючи на заперечення останніх та їх захисників, враховуючи відсутність належним чином доведених обставин, які б перешкоджали можливості тримання зазначених осіб під вартою, суд дійшов висновку, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченими та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак, суд вважає клопотання прокурора ОСОБА_5 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При прийнятті рішення щодо задоволення клопотання прокурора у відношенні обвинуваченого ОСОБА_18 , суд виходить з положень п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, згідно з якими, суд приймає рішення про можливість тимчасового залишення обвинуваченого у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом справи відносно нього у суді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2-3, 7-9, 22, 26, 31, 91-92, 177-178, 182-183, 314, 315, 369-372, 376, 537 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , , ОСОБА_17 задовольнити.
Клопотання прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , про тимчасове тримання засудженого у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у зв`язку з розглядом справи у суді щодо ОСОБА_18 , - задовольнити.
Продовжити у відношенні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 13 липня 2020 року.
Продовжити у відношенні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 13 липня 2020 року.
Продовжити у відношенні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 13 липня 2020 року.
Продовжити у відношенні ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 13 липня 2020 року.
Продовжити у відношенні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 13 липня 2020 року.
Продовжити у відношенні ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 13 липня 2020 року.
Тимчасово утримувати засудженого у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час розгляду справи в суді, але не пізніше ніж до 11.06.2020 року.
Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3