№ 473/687/20
Номер провадження 1-кп/473/179/2020
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання із врахуванням вимог ст.70 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Стороною обвинувачення ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він близько 14:00 год. прибув у приватне домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 до свого знайомого ОСОБА_3 та його співмешканки ОСОБА_4 . В обвинувальному акті зазначено, що під час сумісного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків.

В ході конфлікту ОСОБА_3 з метою його вирішення добровільно передав ОСОБА_2 обріз мисливської рушниці. Скориставшись вказаними обставинами у ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_4 з застосуванням вогнепальної зброї. ОСОБА_3 з метою вирішення конфлікту запросив ОСОБА_2 на вулицю. Під час вирішення конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вулицю вийшла ОСОБА_4 .

Після цього ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_4 30.11.2019 близько 18:00 год., перебуваючи на провулку Фонтанному біля приватного домоволодіння №6 с.Прибужани Вознесенського району, тримаючи в руках бойову нестандартну гладко ствольну вогнепальну зброю - обріз, виготовлений способом саморобної переробки двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ИжБ-36 № НОМЕР_1 1945 р.в. 12 калібру, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_4 та бажаючи їх настання з метою позбавлення життя здійснив постріл в ОСОБА_4 в область грудної клітини справа із застосуванням обрізу мисливської рушниці, виготовленого способом саморобної переробки двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ИжБ-36 № НОМЕР_1 1945р.в. 12 калібру. В результаті чого ОСОБА_4 загинула на місці від гострої крововтрати, яка виникла внаслідок наскрізного вогнепального поранення грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені грудного відділу аорти.

Дії ОСОБА_2 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України - як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншої людині.

ОСОБА_2 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, усвідомлюючи, що у нього відсутній передбачений законом дозвіл в цей же день 30.11.19 протягом 6 годин носив в руках бойову нестандартну гладкоствольну вогнепальну зброю - обріз виготовлений способом саморобної переробки двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ИжБ-36 № НОМЕР_1 1945 р.в. 12 калібру в с.Прибужани Вознесенського району, де був затриманий працівниками поліції, а саме 01.12.2019.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне поводження із зброєю, тобто придбання, носіння вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу.
ОСОБА_2 пред`явлене обвинувачення не визнав та пояснив, що того дня вони вживали спиртне у Загоруйко. Загоруйко виніс з кімнати обріз, зібрав його і вирішив вийти на вулицю постріляти по закинутій будівлі. Поки він взувався, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вже вийшли на вулицю. Коли він вийшов на вулицю, то не бачив ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , почув хлопок, побачив що на землі лежить ОСОБА_5 , а поруч стоїть ОСОБА_6 і кричить « ОСОБА_7 ». Він пішов до матері ОСОБА_6 щоб узяти телефон і викликати швидку, який потім віддав сусіду ОСОБА_8 . ОСОБА_6 кричав, що це обвинувачений вбив ОСОБА_5 . Він взяв обріз за дуло, який лежав на ОСОБА_5 , і пішов до магазину. Там попросив викликати швидку та поліцію. Обріз тримав за дуло та чекав, поки приїдуть працівники поліції. Зазначив, що з потерпілою ОСОБА_5 перебував у дружніх стосунках. Вказав, що на обличчі у нього було виявлено порох, бо він тримав обріз за дуло, а потім доторкнувся руками до обличчя.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що про смерть сестри йому повідомила сусідка по телефону.

Свідок ОСОБА_10 співмешканка потерпілого, пояснила, що їй не відомо чи співмешкала з кимось потерпіла ОСОБА_4 . Зазначила, що за деякий час до події ОСОБА_11 вів себе неадекватно та погрожував їх вбити, напав на неї.

Свідок ОСОБА_3 надав покази про те, що на його питання потерпіла ОСОБА_12 стверджувала, що між нею і ОСОБА_13 нічого не було. Того дня вони втрьох випивали. Він взяв обріз і почав його збирати, так як хотів, щоб ОСОБА_13 залишив його будинок. Маніло взяв обріз, а він пішов за ним. Вийшли на город. Він сказав, щоб ОСОБА_13 або стріляв, або клав обріз на землю. ОСОБА_13 вистрілив, а свідок зробив крок назад та повернувшись побачив, що позаду стояла ОСОБА_14 . Він її підхопив та побачив в грудях поранення. Далі нічого не пам`ятає, він кричав щоб викликали швидку. Прибіг сусід, потім приїхали швидка і поліція. Обрізом він хотів налякати ОСОБА_13 . В момент події не бачив як ОСОБА_14 вийшла з будинку.

Свідок ОСОБА_15 , сусід який проживає поруч із будинком ОСОБА_6 , пояснив, що того дня він вийшов близько 17 год. на вулицю покурити. Почув крик. Підбіг та побачив, що ОСОБА_6 сидів біля ОСОБА_16 і плакав, а пульсу в неї вже не було. ОСОБА_13 стояв з обрізом.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що ОСОБА_13 зайшов у магазин і попросив викликати швидку, оскільки, як він сказав, ОСОБА_18 вбив ОСОБА_19 . У нього в руках був обріз. В магазині вона була з ОСОБА_20 , були ще ОСОБА_21 і ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_23 дала аналогічні покази. Пояснила, що обріз ОСОБА_13 держав за рукоятку до низу.

Свідок ОСОБА_24 , - працівник швидкої, пояснила, що вони приїхали на місце події за викликом про вогнепальне поранення, поліції ще не було. Коли вона пішла в автомобіль взяти прилади, в той час як лікар оглядала тіло, побачила ОСОБА_13 поруч швидкої, який тримав в руках обріз, пропонував щоб вона взяла обріз, але вона відмовилась, вказавши йому, щоб віддав обріз поліції. Маніло вів себе спокійно.

Свідок ОСОБА_25 фельдшер швидкої, пояснила, що надійшов виклик на телефон про вогнепальне поранення, це було 30.11.2019 р. Вона зателефонувала в поліцію. На місці злочину лежала дівчина, а на ній лежав ОСОБА_6 і плакав. Ознак життя у потерпілої не було.

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що він перебував в магазині «Елєна», в який зайшов ОСОБА_13 з обрізом, тримав його за дуло та попросив викликати поліцію. Поводив себе спокійно.

Свідок ОСОБА_27 надав аналогічні покази, але сказав, що ОСОБА_2 тримав обріз за рукоятку, а потім підняв угору, сказав, що вбили людину та попросив викликати поліцію і швидку.

Свідок ОСОБА_28 сільський голова, пояснив, що коли прибув на місце події, то там був слідчий, експерт. ОСОБА_29 пояснив, що він відхилився, а заряд попав у ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_30 пояснив, що за день до смерті ОСОБА_31 він чув як на вулиці біг ОСОБА_13 та кричав, що вб`є ОСОБА_32 . Потім йому стало відомо, що вбили ОСОБА_19 . Пояснив, що ОСОБА_6 завжди був спокійний. Маніло вживав спиртні напої та вів себе неадекватно.

Прокурором були надані та досліджені в судовому засіданні такі документи та висновки експертиз, отримані під час проведення досудового слідства.
Згідно з витягом з ЄРДР (а.к.п.19-20 том 1) відомості за ч.1 ст.115 КК України були внесені відомості до реєстру 01.12.2019 року 00:41:06 год. на підставі заяви ОСОБА_17 , а відомості за ч.1 ст.263 КК України були внесені до реєстру 09.01.2020 13:41:30 на підставі самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення у т.ч. під час досудового розслідування.

Вироком від 14.02.2020 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 14.02.2020 року між прокурором ОСОБА_33 та обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України із призначенням ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки (а.к.п.30-31 том 1). В угоді зазначено, що ОСОБА_3 активно сприяв досудовому розслідуванню в кримінальному провадженні №0001884 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.263 КК України, та зобов`язується співпрацювати у викритті злочину, вчиненого іншою особою. Предметом злочину, за який засуджено ОСОБА_3 , є та сама мисливська рушниця, носіння та придбання якої ставиться в провину ОСОБА_2 .
Згідно з рапортом, зареєстрованим у Вознесенському ВП 30.11.2019 за №9641 (а.к.п.57 том 1) зазначено, що 30.11.2019 о 18:20 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30.11.19 о 18:19 за адресою: Вознесенський р-н, с.Прибужани, вул.Одеська, буд.23 вбивство біля маслобійні зі слів вбили жінку на ім`я ОСОБА_34 . Заявниця продавець в магазині, звернувся чоловік. Застрелив з пістолету чоловік, якого називають ОСОБА_18 . Іншої інформації заявниця не має. Перебуває в магазині ОСОБА_35 . Заявник ОСОБА_17 .

30.11.19 з 19-00 по 20-05 було оглянуто місце події та складено відповідний протокол з фототаблицями (а.к.п.58-69 том 1). Під час огляду було виявлено та вилучено: куртка біла, 4 металевих округлих об`єкти, змив РБК з вхідного отвору рани трупа.

Також 30.11.19 з 20-00 по 21-45 було оглянуто місце події по вулиці Одеській в с.Прибужани та складено відповідний протокол з фототаблицями (а.к.п.70-81 том 1). Під час огляду було виявлено та вилучено: предмет, зовні схожий на обріз мисливської рушниці, пакунок білого кольору з маркуванням АТБ, патрони з обрізу.

Згідно із заявою від 30.11.19 (а.к.п.82 том 1) ОСОБА_3 дозволив проведення огляду його домоволодіння та відповідно до протоколу огляду місця події від 30.11.2019 року час 21:28-23:00 було оглянуто домоволодіння в АДРЕСА_1 та було вилучено: 5 патронів 12 калібру, 9 патронів 9 калібру, 3 недопалки, таблиця з СПУ, 2 мобільних телефони, 3 склянки.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 (а.к.п.95 том 1) він добровільно видав співробітникам поліції куртку, светр, штани. Вказані речі оглядалися згідно з протоколом огляду від 01.12.2019 (а.к.п.96 том 1).

Відповідно до протоколу огляду речей від 05.12.19 (а.к.п.97 том 1) було оглянуто одяг з трупу ОСОБА_4 .

Згідно з рапортом без дати (а.к.п.98 том 1) ст. ДОП ОСОБА_36 близько 18-20 було отримано повідомлення про виклик від чергового Вознесенського ВП про те щоб екіпаж направлявся за адресою: Вознесенський район, с.Прибужани для встановлення особи, яка вчинила вбивство та зникла з місця події та пересувається по с.Прибужани зі зброєю в руках. По вул.Одеській було виявлено особу чоловічої статі, який йшов по вулиці та в правій руці тримав предмет зовні схожий на обріз мисливської рушниці. На пропозицію поклав предмет на землю, після чого був затриманий.

Також було досліджено аналогічний рапорт ОСОБА_37 (а.к.п.99 том 1).

Згідно з протоколом затримання від 01.12.2019 ОСОБА_2 був затриманий 00:51 год. та у нього було вилучено спортивну кофту темного кольору з написом «Адідас», штани темного кольору, светр світлого кольору з биркою «Кінгвул», сорочка сірого кольору у смужку білого кольору, футболка чорного кольору з написом «Пума кінг», черевики спортивні чорно-коричневого кольору без шнурків, гаманець із шкірозамінника чорного кольору з монетами (а.к.п.100-102 том 1). В протоколі зазначено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникла сварка під час якої ОСОБА_3 взяв з підлоги веранди обріз мисливської рушниці та зарядив 1 патроном. Після чого останні вийшли на вулицю та ОСОБА_3 передав обріз мисливської рушниці ОСОБА_2 . Знаходячись напроти буд.№6 пров.Фонтанний в с.Прибужани в ході подальшого конфлікту ОСОБА_2 націлився обрізом на Загоруйко та здійснив постріл у ОСОБА_4 в область правої частини грудної частини, в результаті чого ОСОБА_5 померла.

На підставі постанови прокурора від 01.12.2019 року (а.к.п.114 том 1) та відповідно до протоколу відібрання зразків для експертизи (а.к.п.115 том 1) у ОСОБА_2 відібрано змиви з лівої та правої руки, обличчя. Також на підставі постанови прокурора від 01.12.2019 року (а.к.п.117 том 1) та відповідно до протоколу відібрання зразків для експертизи (а.к.п.116 том 1) у ОСОБА_2 відібрано зразки крові.

Зразки було відібрано і у ОСОБА_3 змиви з лівої та правої руки і обличчя, крові - протокол від 01.12.2019 (а.к.п.118 том 1), протокол від 04.12.2019 (а.к.п.119 том 1).

Згідно з висновком експерта №325, яка була розпочата 01.12.2019, закінчена 16.12.2019 - смерть ОСОБА_4 настала від гострої крововтрати, яка виникла внаслідок наскрізного вогнепального поранення грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені, грудного відділу аорти. Смерть могла настати за 8-24 год. до розтину трупа. Постріл був здійснений спереду по відношенню до постраждалої з близької відстані. Постраждала могла знаходитись як вертикальному так і в горизонтальному положенні. Виявлено етиловий спирт в концентрації 1,93 % проміле, що відповідає середньому ступеню сп`яніння.

Дані висновку молекулярно-генетичної та судово-дактилоскопічної експертизи №937 від 17.12.2019 року вказують про те, що на склянках, вилучених з будинку ОСОБА_6 , не виявлено слідів, придатних для ідентифікації.

Згідно з висновком судової експертизи матеріалів речовин і виробів №2109 від 19.12.2019 року (а.к.п.139-145 том 1) на наданій на дослідження куртці потерпілої ОСОБА_4 виявлено частинки одноосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху та продукти його згорання.

Згідно з висновком експертизи дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №2110 від 09.01.2020 року (а.к.п.150-157 том 1) надано спортивна кофта темного кольору з написом «Адідас», куртка чоловіча чорного кольору, змиви з правої, лівої руки та обличчя ОСОБА_2 , змиви з правої, лівої руки та обличчя ОСОБА_3 та внаслідок проведення експертизи встановлено, що на наданих на дослідження об`єктах слідів речовин, що категорично вказують на наявність слідів продуктів згорання пороху - не виявлено.

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи №1323 від 19.02.2020 року (а.к.п.164-176 том 1) встановлено генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та вказано, що сліди на недопалку об`єкт №3 - не ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і належать особі жіночої статі. На недопалку об`єкт №4 не виключено генетичні ознаки ОСОБА_3 , на недопалку об`єкт №5 - ОСОБА_2 .

Згідно з висновком комплексної криміналістичної молекулярно-генетичної та балістичної експертизи №520 від 22.01.2020 року (а.к.п.181-188 том 1) на наданих на експертизу предметах, схожих на патрони - не можливо вирішити питання чи є на них генетичні ознаки клітин з ядрами та чи збігаються вони з генетичними ознаками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 14 наданих предметів є боєприпасами, придатні для стрільби.

Згідно з висновком дактилоскопічної експертизи №934 від 11.12.2019 року (а.к.п.193-203 том 1) встановлено, що надані сліди папілярних узорів не придатні для ідентифікації.

Згідно з висновком судової балістичної експертизи №519 від 03.01.2020 року (а.к.п.208-223, том 1) один з предметів є вогнепальною зброєю обріз, виготовлений способом саморобної переробки двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ИжБ-36 № НОМЕР_1 1945 р.в. 12 калібру шляхом відпилювання прикладу та вкорочення ствола до залишкової довжини. Придатний для проведення пострілу. Досліджувана гільза стріляна з лівого ствола наданого на експертизу обрізу.

За висновком балістичної експертизи №518 від 10.12.2019 року (а.к.п.228-232 том 1) (надано виявлені під час огляду трупу ОСОБА_12 між футболкою і спиною 4 металевих предмети округлої форми, предмет зовні схожий на пиж та 3 металевих предмета округлої форми). За висновком експертизи один предмет з числа наданих є складовою частиною патрону 12 калібру до гладкоствольної мисливської зброї пиж-контейнер. Предмети 7 шт. картеччю.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 165-МК від 09.01.2020 року (а.к.п.235-241 том 1) на наданих на експертизу препаратах шкіри від трупа ОСОБА_4 виявлено пошкодження, що мають ознаки вхідного вогнепального пошкодження та вихідного вогнепального пошкодження. Не виключена можливість утворення ушкоджень на наданих клаптях шкіри при пострілі шротом, картеччю з мисливської рушниці, обрізів мисливської рушниці та іншої вогнепальної зброї.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 15-МК від 10.02.2020 року (а.к.п.245-250 том 1) надано на експертизу труси жіночі, шкарпетки, штани спортивні, кофта, футболка, вилучені із трупа ОСОБА_4 , та встановлено, що на всіх об`єктах, окрім шкарпеток і півчобіт є накладення речовини виду підсохлої крові.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи речових доказів №14-МК від 05.02.2020 року (а.к.п.4-9 том 2) на наданих на експертизу предметах одягу потерпілої ОСОБА_4 встановлено на передній поверхні правої половини куртки в 27,5 см вниз від лінії плечових швів є ушкодження №1 неправильно округлої форми з наявністю дефекту тканини. Має ознаки вхідного отвору та могло утворитися від кучної пробивної дії предметів, в склад яких входить свинець та які мали високо кінетичну енергію. Не виключається можливість виникнення ушкоджень на куртці потерпілої ОСОБА_4 від пострілу зі зброї, в склад знаряддя якої входив свинець. Відстань пострілу близька.
Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 27.02.2020 року за участю захисника ОСОБА_38 було проведено слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_2 (а.к.п.45-50 том 2), під час проведення якого підозрюваний надав пояснення, що вони разом втрьох вживали спиртне. ОСОБА_39 запропонував йому зібрати предмет схожий на обріз мисливської рушниці. Він відмовився, ОСОБА_39 зібрав його сам, приніс 2 патрони білий і червоний, якими спорядив обріз. Вирішили постріляти по закинутому будинку. ОСОБА_39 та ОСОБА_34 вийшли з будинку першими, а він взував взуття. Він йшов подвір`ям і біля господарського приміщення почув хлопок, це було на відстані 4-5 метрів, місце події і його розділяло приміщення сараю. Він вийшов на вулицю з подвір`я і побачив, що на дорозі лежала ОСОБА_5 , а біля неї стояв ОСОБА_39 , який кричав, що він вбив ОСОБА_19 . ОСОБА_13 взяв за дуло обріз, який лежав на тілі ОСОБА_31 . Телефонів у них не було, він пішов до магазину, попросив продавців викликати швидку.

Під час слідства було проведено слідчий експеримент із ОСОБА_29 - протоколом від 09.12.2019 р. (а.к.п.85-88 том 2), під час якого той надав пояснення, що виник конфлікт. ОСОБА_6 пішов до сусідньої кімнати, де з-під ліжка дістав обріз мисливської рушниці в розібраному стані. Потім повернувся до веранди, зібрав обріз і поклав його на стіл. Пішов до приміщення гаражу, де взяв патрони, повернувся до веранди та зарядив обріз одним патроном. Заряджений обріз передав в руки ОСОБА_13 . Вийшов на подвір`я та направився ліворуч за будинок та через відсутні ворота вийшов на вулицю. ОСОБА_3 на місці показав, що ОСОБА_13 стояв під електроопором з ліхтарем та в правій руці за рукоятку тримав обріз опущеним до землі стволом. Маніло стояв навпроти на відстані близько 2-х метрів. Відбулась словесна сварка. ОСОБА_13 стояв відносно ОСОБА_6 вище на схилі, підняв праву руку, в якій тримав обріз, та здійснив постріл в бік свідка. Його колихнуло назад, він повернувся в правий бік та побачив, як в одному метрі від нього на землю падає ОСОБА_5 .

Під час проведення слідства свідок ОСОБА_40 згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2020 року (а.к.п.93-94 том 2) впізнала невідомого чоловіка, якого бачила на місці вбивства ОСОБА_41 .

На підставі заяви ОСОБА_3 (а.к.п.95 том 2) та відповідно до протоколу огляду від 02.12.2019 року (а.к.п.96-100 том 2) було оглянуто телефон Самсунг, виклики вхідні та вихідні.

На підставі рапортів (а.к.п.102-103 том 2) та витягу з ЄРДР (а.к.п.104том 2) після проведення експертизи було розпочато досудове слідство за ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи №1413 від 27.03.2020 року (а.к.п.122-130 том 2) на експертизу було надано фрагмент зразку крові ОСОБА_4 . Встановлено її генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками клітин з ядрами виявлених на недопалку «1 (об`єкт №3)». На недопалку «2 (об`єкт №4)», недопалку «3 (об`єкт №5)» - не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_4 .

Згідно з висновком комплексної судової експертизи №2111 від 10.01.2020 року (а.к.п.132-139 том 2) з наданого на експертизу предмету, зовні схожого на обріз мисливської рушниці, - проводився постріл (постріли) після останнього чищення.

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи №1320 від 11.02.2020 року (а.к.п.142-155 том 2), на яку було надано 5 патронів 12 калібру, вилучених по вул.Фонтанна та 9 патронів. Відповісти на питання чи збігаються генетичні ознаки клітин з ядрами на виявлених 5 предметах схожих на патрони та 9 предметах схожих на патрони з генетичними ознаками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - не представляється можливим.

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи №1321 від 27.03.2020 року (а.к.п.158-169 том 2) на склянках ідентифікувати наявність генетичних ознак від ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 не представляється можливим

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи №1322 від 17.02.2020 року (а.к.п.172-185 том 2) на предметі зовні схожому на обріз мисливської рушниці та на предметі зовні схожому на патрон виявлено поодинокі клітини з ядрами. Встановити їх генетичні ознаки та чи збігаються вони з генетичними ознаками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не представляється за можливе.
Згідно з висновком комплексної експертизи №936 від 11.12.2019 року (а.к.п.188-197 том 2) на предметах схожих на складові обрізу мисливської рушниці та предмету, схожому на патрон, що вилучені при ОМП від 30.11.2019 р. біля домоволодіння АДРЕСА_2 - слідів папілярних узорів не виявлено.
Згідно з вимогою ОСОБА_2 не судимий (а.к.п.199 том 2).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №16 від 12.02.2020 року (а.к.п.12-23 том 2) у ОСОБА_2 не виявлено психічного захворювання і на момент інкримінованого йому правопорушення він не перебував у стані фізіологічного афекту.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_2 не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

В частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - не погоджуюся із думкою колегії та вважаю, що в цій частині пред`явленого йому обвинувачення його слід виправдати з огляду на таке.
Обвинуваченого ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України слід визнати невинуватим та на підставі п.2 ч.1 виправдати через недоведеність стороною обвинувачення вчинення ним кримінального правопорушення, за яким йому було пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України.
Так, п.2 ч.1 ст.373 КПК України передбачає, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
У даній справі з врахуванням положень ч.1 ст.94 КПК України сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення не підтверджують пред`явлене ОСОБА_2 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно вимог ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.91, 92 КПК України обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора та потерпілого.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів , а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Відповідно до судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку ().

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності (конституційності) зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений , обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
До критеріїв оцінки доказів судом ч.1 ст.94 КПК України відносить оцінку сукупності доказів з точки зору їх достатності.
Достатність доказів - це можливість суду чи органу кримінального переслідування покласти їхню сукупність або один із них в основу процесуальною рішення. Ця ознака доказів застосовується тільки щодо певної їх сукупності (ч.1 ст.94 КПК).

Згідно із Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року справа №688/788/15-к провадження № 51-597км1:

«21. При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:

«2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…

4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

22. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
23. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

24. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

25. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
26. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».
В ході судового розгляду за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у якості доказів були досліджені покази обвинуваченого, свідків, потерпілого, а також документи, висновки експертів, надані стороною обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України не визнав та надав покази аналогічні наданими ним під час проведення із ним слідчого експерименту на стадії досудового слідства. Заперечував, що саме він здійсни в постріл у потерпілу ОСОБА_41 .
Усі свідки, окрім ОСОБА_29 , події злочину, а також того, що у ОСОБА_12 стріляв саме ОСОБА_2 не бачили, оскільки безпосередньо при його вчиненні присутні не були.
Як вбачається із сукупності досліджених доказів, зокрема показів свідка ОСОБА_29 , - він вказує на обвинуваченого ОСОБА_11 як на можливого убивцю потерпілої ОСОБА_41 .
Інших прямих доказів стороною обвинувачення суду надано не було.
При цьому сумнівів в показах ОСОБА_29 у суду не виникло, хоча як вбачається із матеріалів провадження він є учасником угоди про визнання винуватості та є засудженим до покарання з випробуванням за ч.1 ст.263 КК України та однією із умов такої угоди є викриття злочину, вчиненого іншою особою. Так вироком від 14.02.2020 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 14.02.2020 року між прокурором ОСОБА_33 та обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України, із призначенням покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки (а.к.п.30-31 том 1). В угоді зазначено, що ОСОБА_3 активно сприяв досудовому розслідуванню в кримінальному провадженні №0001884 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.263 КК України, та зобов`язується співпрацювати у викритті злочину, вчиненого іншою особою. Предметом злочину є та сама мисливська рушниця, носіння та придбання якої ставиться в провину ОСОБА_2 .
Так вироком від 14.02.2020 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 14.02.2020 року між прокурором ОСОБА_33 та обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України, що викликає обґрунтовані сумніви у показах свідка ОСОБА_3 . При цьому іншою стороною угоди - є прокурор, який підтримує обвинувачення стосовно ОСОБА_11 за ст.115 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 раніше судимий, що вбачається із вступної частини вироку від 14.02.2020 року, а напередодні події, що сталася, того ж дня він разом вживав спиртне із обвинуваченим, ходив із ОСОБА_11 до магазину і там ніяких погроз ОСОБА_11 йому не висловлював.

Натомість як версія обвинуваченого ОСОБА_2 про не причетність його до вбивства потерпілої ОСОБА_12 стороною обвинувачення поза розумним сумнівом спростована не була.
Як вбачається із проведених під час слідства експертиз на знаряддях вчинення злочину, в тому числі на обрізі ні генетичних ознак, ні відбитків пальців ОСОБА_2 виявлено не було.
Так, згідно із висновком експертизи №2110 від 09.01.2020 року (а.к.п.150-157 том 1) на яку було надано спортивна кофта темного кольору з написом «Адідас», куртка чоловіча чорного кольору, змиви з правої, лівої руки та обличчя ОСОБА_2 , змиви з правої, лівої руки та обличчя ОСОБА_3 - на наданих на дослідження об`єктах слідів речовин, що категорично вказують на наявність слідів продуктів згорання пороху - не виявлено.

Версія прокурора, висловлена в дебатах, про те, що висновок експертизи №2110 підтверджує причетність ОСОБА_2 до вчинення вбивства ОСОБА_12 не знайшла свого підтвердження, оскільки згідно із з висновком експертизи №2110 від 09.01.2020 року (а.к.п.150-157 том 1) на наданих предметах: спортивна кофта темного кольору з написом «Адідас», куртка чоловіча чорного кольору, змиви з правої, лівої руки та обличчя ОСОБА_2 , змиви з правої, лівої руки та обличчя ОСОБА_3 - слідів речовин, що категорично вказують на наявність слідів продуктів згорання пороху - не виявлено.
Дійсно, матеріали провадження, а саме судово-медична експертиза трупу потерпілої, експертиза речових доказів, балістична експертиза, вказують на те, що ОСОБА_12 загинула від вогнепального порання, а постріл був здійснений з близької відстані, проте прямо не вказують на те, що постріл здійснив саме обвинувачений ОСОБА_42 .
Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 25 червня 2019 року (справа №423/1766/16провадження №51-1105 км 19)- дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме та, яка свідчить про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
В результаті дослідження доказів прокурором не доведено не лише причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину, а саме вбивства ОСОБА_41 , а й його умисел, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Так, з показів допитаних свідків, потерпілого, свідка ОСОБА_6 , вбачається, що у ОСОБА_2 відсутні були будь-які мотиви вбивати потерпілу ОСОБА_43 .
Ніхто із свідків, в тому числі ОСОБА_6 , не вказували на те, що ОСОБА_2 коли-небудь погрожував вбити ОСОБА_43 , або мав із нею якісь конфлікти чи неприязнені стосунки, які могли б бути причиною для вбивства.
Натомість як визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину.

Як вбачається із показів свідка ОСОБА_29 обвинувачений ОСОБА_11 вже в будинку тримав зброю, а тому, у разі наявності у ОСОБА_11 умислу, спрямованого на вбивство потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_11 вже мав можливість це вчинити.
Таким чином, єдиний прямий доказ, який надано стороною обвинувачення покази свідка ОСОБА_29 є недостатнім для визнання обвинуваченого ОСОБА_11 винним у вчиненні особливо тяжкого злочину. Всі ж інші докази категорично та прямо не вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_11 до вчинення інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.115 КК України, а сукупність таких доказів є недостатньою для визнання ОСОБА_11 винним у вбивстві ОСОБА_41 . Натомість як сумніви мають тлумачитися на користь обвинуваченого.
В частині визнання ОСОБА_2 винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, - погоджуюся із вироком колегії суддів, але не погоджуюся із призначеним йому покаранням, яке є очевидно не справедливим, та мало бути призначено із застосуванням положень ст.75 КК України.

Суддя ОСОБА_1

24 липня 2020 року