Справа № 184/2163/20
Номер провадження 1-кп/184/92/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження за №0000625 від 10.11.2020 року відносно обвинуваченого

? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середня, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2020 року близько 21 години в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 знаходився разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 біля продуктового магазину по АДРЕСА_2 , де в ході розмови з останнім на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

В цей же день та час, знаходячись там же і реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання ОСОБА_3 , умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область обличчя, спричинивши вказаними діями ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в області кута зліва, яке згідно висновку судово-медичного експерта №729 від 27.11.2020 року відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що 05.09.2020 року близько 21 години він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими хлопцями був біля бані на п. Горняк м. Покров. До них на автомобілі під`їхав ОСОБА_9 .. У нього зі ОСОБА_10 відбулась словесна перепалка з нецензурними словами, під час якої він вдарив ОСОБА_11 кулаком в обличчя. В цей час вони були на парапеті біля вхідних дверей до магазину. Як він і ОСОБА_12 опинились не на парапеті, а на землі, не пам`ятає. Швець зробив йому підсічку по його ногам, від чого він впав, після чого він обхватив його руками ззаду та почав здавлювати. У нього потемніло в очах. Привів його до тями та допоміг встати ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_12 разом з ОСОБА_14 сіли в автомобіль та кудись поїхали. На наступний день ОСОБА_12 сказав йому, що в нього зламана щелепа. Цивільний позов потерпілого визнав частково: матеріальну шкоду визнав, моральну - ні. Просить суд суворо не карати.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується показаннями безпосередньо допитаних у судовому засіданні потерпілого та свідків.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав показання, згідно яких повідомив, що 05.09.2020 року ввечері приблизно о 21 годині він проїжджав на автомобілі біля бані навпроти зупинки на п. Горняк, де побачив знайомих хлопців. Він під`їхав до них, там були ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , які пили пиво. ОСОБА_15 був у стані алкогольного сп`яніння, почав висказувати йому за його брата, на що він сказав, що не хоче розмовляти на цю тему. Тоді ОСОБА_15 , тримаючи в руці пляшку з-під пива, почав йти на нього. ОСОБА_8 вихватив у ОСОБА_15 цю пляшку. Він відійшов до свого автомобіля, зняв свої окуляри, потім піднявся на парапет перед входом до магазину, повернувся обличчям до ОСОБА_16 і в цей момент той вдарив його в щелепу один раз. Потім ОСОБА_14 схопив його за кофту і намагався скинути з парапету, але він встиг зіскочити на землю. Щоб припинити дії ОСОБА_16 , він зробив йому підсічки під ноги, від яких він впав. До них підбіг ОСОБА_8 та розняв. Він відчув біль в області щелепи, попросив ОСОБА_17 поїхати з ним до лікарні. Йому зробили рентген, в нього була зламана щелепа. Він проходив лікування в м.Дніпро, де йому зробили операцію. Відносно міри покарання обвинуваченому просить суворо не карати. Просить стягнути з обвинуваченого на свою користь матеріальні збитки в розмірі 6626,91 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000грн.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надав показання, згідно яких повідомив, що 05.09.2020 року ввечері він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 стояли на зупинці п. Горняк. Хлопці випивали, потім у ОСОБА_19 і ОСОБА_10 зав`язався конфлікт, ОСОБА_10 зняв очки, потім вони все ж таки подралися, після чого розійшлись. Він і ОСОБА_10 поїхали до лікарні. ОСОБА_10 під`їхав на автомобілі пізніше, він був тверезий. Конфлікт був з-за брата ОСОБА_9 .. ОСОБА_15 замахувався на ОСОБА_10 пляшкою з пива, яку він у нього забрав і викинув. ОСОБА_15 першим вдарив ОСОБА_10 кулаком в обличчя, почалась обоюдна бійка. ОСОБА_10 скаржився на біль в області щелепи, йому робили знімок, щелепа була зламана. ОСОБА_7 їх рознімав.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 надав показання, згідно яких повідомив, що 05.09.2020 року ввечері він з ОСОБА_15 пішли до бані на п.Горняк, де пили пиво. Пізніше приїхав ОСОБА_10 , з яким у ОСОБА_19 зав`язався конфлікт, потім бійка. Як такої бійки не було, була боротьба. Він не бачив, як ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_10 в обличчя. Бійка була обоюдна. Коли вони їх розняли, ОСОБА_10 сказав за те, що в нього болить щелепа.

Інших свідків як сторона обвинувачення, так і сторона захисту не заявляли.

Надаючи юридичну оцінку показанням свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , суд враховує, що свідки були безпосередньо допитаними у судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та будучи під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, повністю доводиться наданими сторонами та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні сукупністю письмових доказів та висновку експертизи, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000625 від 10.11.2020 року, відповідно до якого 05.09.2020 року близько 21 години ОСОБА_3 , знаходячись біля приміщення магазину по АДРЕСА_2 , спричинив тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток щелепи ОСОБА_6 (а.с.1 т.2);

- рапортом ст. інспектора-чергового Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 , відповідно до якого 10.11.2020 року о 09.55 годині надійшла заява до РУ про те, що 05.09.2020 року о 23.00 годині, знаходячись на вул. Севастопольська в м. Покров Дніпропетровської області, невстановлена особа спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с.7 т.2);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.11.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_6 заявив, що 05.09.2020 року близько 23 години, знаходячись за адресою АДРЕСА_2 навпроти зупинки «Гірник» невстановлена особа спричинила тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи зліва (а.с.8 т.2);

- випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6630, який знаходився у відділенні щелепно-лицевої хірургії КЗ «ДОКЛМ», відповідно до якої у ОСОБА_6 встановлений діагноз: Відкритий перелом щелепи зліва (а.с.10 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.11.2020 року та фото таблицями за участі потерпілого ОСОБА_6 (а.с.14-17 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2020 року та фото таблицями за участі свідка ОСОБА_18 (а.с.20-23 т.2);

- висновком експерта №729 від 27.11.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_6 спричинене тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в області кута зліва, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (а.с.31-32 т.2);

- висновком експерта (додатковий) №731 від 27.11.2020 року, відповідно до якого механізм виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю самого ОСОБА_6 від 10.11.2020р. (а.с.34 т.2);

- висновком експерта (додатковий) №730 від 27.11.2020 року, відповідно до якого виявлене у ОСОБА_6 тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, або від удару об такий предмет, можливо кулаком руки людини або іншим предметом, маючим аналогічні властивості (а.с.36-37 т.2).

Форма і зміст кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відноситься, верховенство права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.7, ч.2 ст.8 КПК України).

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази у даному кримінальному провадженні, суд керується критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом», у відповідності до якого таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук та Йонкало проти України»).

Таким чином, на підставі вищенаведеного, проаналізувавши вищевказані докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання, що стороною обвинувачення під час судового розгляду доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, поза розумним сумнівом, так як надані прокурором докази, що досліджені судом, зібрані у передбаченому законом порядку, є достатньо чіткі, повні та узгоджені між собою і відповідають стандартам належності та допустимості.

Суд, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконання про наявність події злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у його вчиненні та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, думку потерпілого, який відносно міри покарання обвинуваченому просить суворо не карати, на «Д» обліку у лікарів психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває, готовність до відшкодування заподіяної шкоди, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення саме такого виду покарання буде достатнім для виправлення винної особи і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Водночас, приймаючи до уваги проявлені під виховним впливом судового процесу зміни в особистості обвинуваченого, що вказують на готовність винного до самоконтролю і правослухняної поведінки, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, шляхом застосування ст.75 КК України, та з покладанням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілого ОСОБА_6 , викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на наведене, зважаючи на визнання обвинуваченим заявленого цивільного позову в частині матеріальних збитків у повному обсязі та враховуючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, цивільний позов в частині матеріальних збитків потерпілого ОСОБА_6 підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 20000 грн., суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню з врахуванням обставин, передбачених ст. 23, 1167 ЦК України.

При цьому суд враховує ступень вини обвинуваченого, оскільки внаслідок суспільно-небезпечних дій останнього, вчинених навмисно, дійсно потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило останньому моральні страждання, зазначена ситуація для нього була екстремальною та стресовою, яка внесла істотні зміни в його життя, призвела до неможливості задовольняти актуальні для нього потреби в повноцінній сім`ї та її благополуччі, був порушений його оптимальний, звичний стереотип життєдіяльності, відбулися негативні і незворотні зміни в його житті, а отже, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в цій частині частково і стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн., оскільки саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого, ступеню вини обвинуваченого, який своїми діями завдав потерпілій моральну шкоду, а також принципам справедливості, достатності і розумності.
Речові докази у справі відсутні.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки в розмірі 6626,91 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн..

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1