ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1301/20 Справа № 204/5794/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді від 11 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність начальника СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Приймаючи рішення слідчий суддя врахував, що 02 вересня 2020 року ОСОБА_7 подав заяву до Чечелівського ВП про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, але зазначив, що заява подана стосовно працівника правоохоронного органу, а тому даний злочин повинен розслідувати Державне бюро розслідувань, а не відділення поліції. Крім того, слідчий суддя врахував, що заяву ОСОБА_7 направлено до ТУ ДБР розташованого в м. Полтава, у зв`язку з чим в задоволенні скарги було відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді зазначаючи про її незаконність, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_7 подав заяву про вчинення злочину, яка відповідно до ст.214 КПК України повинна була бути внесена до ЄРДР, не пізніш 24 годин з моменту реєстрації. При цьому, апелянт вказує, що ст. 56 КПК України, передбачено право потерпілого на отримання підтверджуючих документів про реєстрацію заяви, а ст. 214 КПК України, не передбачає дій, які б давали можливість пересилати заяву про вчинення злочину до іншого органу. Апелянт вказує, що чинний КПК України, чітко вказує про необхідність слідчим чи прокурором внесення відомостей до ЄРДР і в разі відсутності складу злочину, передбачає можливість закриття кримінального провадження, з винесенням відповідного рішення. Також зазначає, що заяву про злочин було подано відповідно до ст.218 КПК України за місцем його вчинення і прокурор не змінював підслідність.

В апеляційному суді адвокат ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасника процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду під час апеляційного перегляду не знайшли своє підтвердження.
Так, зі скарги ОСОБА_7 видно, що останній скаржився на невнесення відомостей за заявою про злочин, передбачений ч.2 ст. 382 КК України, вчинений працівником правоохоронного органу. Тобто, скаржник знав, що особа стосовно, якої він подавав заяву про вчинення злочину є працівником правоохоронного органу, а тому знав, що даний злочин підслідний територіальному управлінні ДБР у м. Полтаві, що підтверджується самою заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину, де останній просив відповідальну особу поліції після внесення відомостей до ЄРДР, направити матеріали до Державного бюро розслідувань.(а.с.1-5)
При цьому, апеляційний суд вважає безпідставними твердження адвоката, що заяву про вчинення злочину необхідно подавати за місцем вчинення злочину до Чечелівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки відповідно до змісту п.1 ч.4 ст. 216 КПК України, слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених працівником правоохоронного органу. Отже, заяву про вчинення злочину ОСОБА_7 повинен був подавати за місцем вчинення до Державного бюро розслідувань, яким є територіальне управління ДБР у м. Полтаві.
З наведених підстав не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про бездіяльність відповідної службової особи Чечелівського ВП, оскільки даний злочин не підслідний даному відділенню поліції.
Крім того, зі змісту скарги (а.с.1-3) видно, що ОСОБА_7 просить зобов`язати начальника слідчого відділу Чечелівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 невідкладно внести відомості до ЄРДР щодо заяви від 31 серпня 2020 року про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України(невиконання судового рішення службовою особою), скоєного керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , а саме ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 в справі № 204/4847/20 від 30 липня 2020 року. В той же час, під час апеляційного перегляду було встановлено, що слідчий суддя 30 липня 2020 року зобов`язав внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 15 липня 2020 року уповноважену особу Дніпропетровської місцевої прокуратури №4.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність начальника СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4