Справа № 635/6435/20
Провадження № 1-в/635/940/2020
У Х В А Л А
Іменем України

20 листопада 2020 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання в.о начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 19.02.2019 року Московським районним судом м. Харкова за ст..263.ч.1, 263 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 7 місяців років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В :

В.о начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.

Засуджений та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)»в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Прокурор надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти задоволення клопотання не заперечував.

Відповідно до положень ч. 4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.1 ст.321 КК України, та призначено покарання:

-за ч.2 ст.15,ч.1 ст.185 КК України-1 рік позбавлення волі,

-за ч.1 ст.321 КК України -1 рік 6 місяців позбавлення волі,

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Крім того, 25.05.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_4 , засуджено за ст..15 ч.2, 185 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого строку покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року остаточно визначено покарання у виді 1 (одного) року 7 місяців позбавлення волі. Звільнено умовно-достроково 12.10.2017 року на невідбутий строк 1 місяць 3 дні.

Крім того, 19.02.2019 року ОСОБА_4 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова за ст..263 ч.1, ст..263 ч.2 КК України та йому призначене покарання:

-за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

-за ч.2 ст.263 КК України- у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України повністю приєднано покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2016 року та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

01.07.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до ч. 1 ст.185 КК України внесено зміни та визначено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Таким чином, з 01.07.2020 р. санкція ч.1 ст. 185 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі.
Частиною першою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, призначене покарання не відбув, суд дійшов висновку, що на нього поширюються положення ч.1 ст. 5 КК України.
Пунктом 13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України визначено, що під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Згідно з ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 встановлено більш м`який вид покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку про необхідність пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року, і визначення йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якою одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
У зв`язку з тим, що пом`якшення покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року не впливає на призначення покарання за вироками Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2016 року та Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2019 року, вказані вироки слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 61, 74, 309 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання в.о.начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Привести у відповідність із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року та вважати засудженим ОСОБА_4
-за ч.2 ст.15,ч.1 ст.185 КК України - до 2 років обмеження волі,

-за ч.1 ст.321 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

В іншій частині вирок залишається без змін, і не потребує приведення до відповідності.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст..15 ч.2, 185 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого строку покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року остаточно визначено покарання у виді 1 (одного) року 7 місяців позбавлення волі залишити без змін.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст..263 ч.1, ст..263 ч.2 КК України та йому призначене покарання:

-за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

-за ч.2 ст.263 КК України- у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі і на підставі ч.4 ст.70 КК України повністю приєднано покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2016 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1