ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1515/20 Справа № 202/6564/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, - до 04.12.2020 включно.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував, що наявна обгрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, а також особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, а також те, що ризики переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, зберігаються, що у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою.
Разом з цим, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя не визначав заставу у кримінальному провадженні, через те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства,
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повернути слідчому.
Обгрунтовуючи свої вимоги захисник посилається те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через порушення вимог ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 199 КПК України, а саме через звернення слідчого із клопотанням про продовження строку тримання під вартою в останній день дії попередньої ухвали, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Разом з цим, захисник вказує, що існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання такого запобіжного заходу нічим не обгрунтовано, та вважає, що вони на цей час відсутні, оскільки органом досудового розслідування вже було проведено низку слідчих дій, а саме допитано свідків, проведено слідчі експерименти, відібрано зразки та призначено експертизи. Окрім того, на думку захисника, слідчий суддя не надав належної оцінки особі підозрюваного, який визнав вину у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину та батьків похилого віку.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Положеннями частини 3 статті 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону і не суперечить практиці ЄСПЛ.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджується, що СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001097 від 04 вересня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
04 вересня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та його повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 листопада 2020 року.
Постановою керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 від 02 листопада 2020 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001097 продовжено до трьох місяців, тобто до 04 грудня 2020 року.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, й враховуючи наведену правову позицію, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.
Отже, судом наявність долучених до клопотання слідчого доказів і відомостей, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, та обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні у їх сукупності, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.
Окрім того, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.
Так, на переконання колегії суддів, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного.
Разом із цим, суд правильно встановив обставини, за яких досудове розслідування не може бути завершено в межах строку тримання підозрюваного під вартою.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що з урахуванням обставин провадження та особи підозрюваного, який має на утриманні неповнолітню дитину, працював без оформлення трудових відносин, раніше не судимий, але на цей час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, є достатні підстави вважати, що може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, та ці ризики не зменшились.
Зважаючи на викладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та відсутність доказів на підтвердження існування заявлених слідчим ризиків, є непереконливими.
При цьому, спростовуючи вказані доводи, колегія суддів звертає увагу на те, що на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а тому доводи апелянта є безпідставними.
Що стосується посилань захисника на наявність у ОСОБА_6 на утриманні неповнолітньої дитини й батьків похилого віку, відсутність судимостей, визнання ним вини, то ці обставини хоча і мають місце, однак не виправдовують його звільнення з-під варти або застосування альтернативного запобіжного заходу, враховуючи встановлені слідчим суддею ризики.
Отже, всі викладені стороною захисту доводи, були об`єктом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею прийняте рішення про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4