У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002923

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 вересня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2020 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02 листопада 2020 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що на теперішній час відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки органом досудового розслідування та судом проведені всі необхідні дії, в ході судового засідання допитані свідки та до матеріалів кримінального провадження долучені докази, а тому обвинувачений ОСОБА_6 жодним чином не може вплинути на хід судового розгляду справи.

Зазначив, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 погіршився та знаходячись під вартою не може отримати відповідну медичну допомогу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження №0002923 у відношенні ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки вживає заходи щодо ухилення від суду та його поведінка під час судових засідань та ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень не зменшився, оскільки останній має судимість за вчинення злочинів. Суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде здатним забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений про дату розгляду його апеляційної скарги, що підтверджено розпискою про вручення повідомлення суду, заяву про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не надавав, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2018 року обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє до 06 вересня 2020 року включно.

Приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_6 під вартою, прийняв до уваги те, що обвинувачений може переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Висновки суду першої інстанції про наявність на даний час ризиків, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з підстав, зазначених у судовому рішенні, - є правильними.

Враховуючи наявність встановлених ризиків, обставини кримінального провадження, є правильними висновки суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та суд не знаходить підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Окрім того, посилання апелянта на неможливість лікування підозрюваного в умовах ізоляції від суспільства, є таким, що не заслуговує на увагу, виходячи з наступного. Медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Будь-яких доказів того, ОСОБА_6 не здійснюється надання лікування в умовах ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 листопада 2020 включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3