Справа №592/1401/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/524/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується з ухвалою суду, просить її скасувати та постановити нове рішення, яким матеріали провадження направити на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми для розгляду в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка, на його думку, не відповідає вимогам КПК України, Конституції України та Європейській Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Вважає, що чинне законодавство не обмежує засуджених до довічного позбавлення волі осіб звертатися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення або про заміну не відбутого покарання більш м`яким, що узгоджується з практикою ЄСПЛ.

Зазначає, що не було задоволено клопотання про відкладення розгляду справи та недостатньо часу було надано для спілкування із захисником.

Також не погоджується з висновком суду про те, що розгляд його клопотання відноситься до компетенції суду за місцем відбування покарання засудженого, вважаючи, що оскільки його переведено на даний час до установи попереднього ув`язнення СІЗО-25 м. Суми, то розгляд даного клопотання належить саме до компетенції Ковпаківського районного суду м. Суми.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції мотивував його тим, що заміна покарання ОСОБА_6 чи умовно-дострокове звільнення його від покарання, як особі засудженій до довічного позбавлення волі, в порядку про який клопоче засуджений та його захисник, є використання процесуальної процедури, що не передбачена КК України, та КПК України, ще із урахуванням того зазначив, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Петухов проти України», від 12 березня 2019 року, поклав обов`язок на державу відповідача провести реформу системи перегляду вироків відносно осіб засуджених до довічного позбавлення волі, що само по собі лежить за межами повноважень судової гілки влади. Крім того суд відзначив, що відповідно до приписів ст.ст. 537, 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміна його більш м`яким віднесено до компетенції суду за місцем відбування покарання засудженого.

Вислухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, прокурора, яка просила залишити ухвалу без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Враховуючи вимоги ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, яким він засуджений за ст. ст.94, 93 п «з» КК України (1960 р.), 123 ч.1, 129 ч.1, 201 ч.1, 185 ч. 2 КК України до довічного позбавлення волі.

Також встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання в Ізяславській виправній колонії №31 Хмельницької області, а на даний час тимчасово знаходиться в Сумському СІЗО.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Зі змісту положення частини першої статті 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

Аналогічна позиція викладена п.3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Призначене ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі не є покаранням, призначеним на певний строк, і тому на нього не поширюються норми ст.ст. 81, 82 КК України, про застосування яких ставить питання апелянт.

За змістом рішення від 09 вересня 2019 року у справі «Пєтухов проти України №2», на яке посилається апелянт, Європейський суд з прав людини констатував порушення ст. 3 Конвенції у зв`язку з тим, що не передбачено законодавчо можливість скорочення покарання заявника у виді довічного позбавлення волі.

Водночас, у рішенні «Ласло Магьяр проти Угорщини» від 20 травня 2014 року Європейський суд з прав людини у своєму рішенні висловив позицію, що засуджені до довічного позбавлення волі повинні не тільки мати можливість дострокового звільнення, але й знати, що потрібно їм зробити, щоб стосовно них було розглянуто питання про таке звільнення.

Для належного виконання цього рішення держава - відповідач повинна провести реформи переважно законодавчі, механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення.

Цей механізм повинен гарантувати оцінку в кожному конкретному випадку того, чи є утримання під вартою виправданим на обґрунтованих підставах, і надати можливість передбачити, з певним ступенем точності, що вони повинні робити, щоб стосовно них було розглянуто питання звільнення і за яких умов.

З даного рішення слідує, що на виконання рішень Європейського суду держава повинна внести відповідні зміни до законодавства, провести реформи механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення.

Оскільки законодавство України не передбачає можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому до довічного позбавлення волі, суди, які керуються лише законом, повинні діяти лише в його межах.

Є хибними і не заслуговують на увагу посилання засудженого на те, що він на даний час перебуває в Сумському СІЗО, а тому розгляд даного клопотання належить саме до компетенції Ковпаківського районного суду м. Суми.

Відповідно до п. 1, 4 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, а також до суду, який ухвалив вирок.

Слідчі ізолятори (СІЗО) це вид установ, в яких утримуються особи, щодо яких було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, особи, щодо яких було застосовано екстрадиційний або тимчасовий арешт, особи, які чекають на звернення вироку до виконання або подали апеляцію за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу, особи, засуджені до позбавлення волі, відносно яких відкрито іншу кримінальну справу, яка розглядається в суді.

Крім того, ст. 89 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що особи, вперше засуджені до позбавлення волі за злочини невеликої або середньої тяжкості чи тяжкі злочини, можуть за їхньою згодою залишитися у слідчому ізоляторі для здійснення господарських робіт.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_6 засуджений за особливо тяжкий злочин, не має підстав вважати, що в слідчому ізоляторі він відбуває покарання.

Крім того, матеріали кримінального провадження вказують на те, що засуджений ОСОБА_6 перебуває в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» тимчасово, у зв`язку із його участю в судових засіданнях при перегляді судових рішень за його скаргами, клопотаннями.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли скасування чи зміну судового рішення, колегія суддів не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4