Справа № 283/457/17-к
Вирок
Іменем України

15 липня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, уродженця с. Перемога Народицького району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 19.07.2011 р. Малинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.08.2015 р. за закінченням терміну відбуття покарання,

за ч. 2 ст. 384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про те, що з 09.07.2016 р. відповідним органом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000102 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, що виразилось в порушенні останнім 09.07.2016 близько 00 год. 15 хв. в м. Малин Житомирської області правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що призвело до наїзду на двох пішоходів та залишенні потерпілих в небезпеці після дорожньо-транспортної події.

Під час провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000102 ОСОБА_4 , будучи в установленому процесуальним законом порядку викликаним для проведення попиту в якості свідка, 13 липня 2016 року в період часу з 11 год. 05 хв. до 12 год. 48 хв., перебуваючи в приміщенні службового кабінету №6 слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області, який розташований за адресою: м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37, після попередження його про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, надав уповноваженим особам - слідчому органу досудового розслідування та прокурору завідомо неправдиві показання, поєднані зі штучним створенням доказів захисту у кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_4 у вказаний день та час в ході допиту як свідок дав показания про те, що саме він, а не ОСОБА_6 09 липня 2016 року у нічний час, керував автомобілем марки «Hyundai Н-1» реєстраційний номер НОМЕР_1 та під час руху по. вул. Грушевського, в районі перехрестя з вулицями Кримського та Соборною в м. Малин Житомирської області, відчув удар в передню праву частину керованого ним транспортного засобу, однак незважаючи на це, не зупиняючи автомобіль, продовжив рух до місця проживання ОСОБА_6 .

Тобто, ОСОБА_4 своїми завідомо неправдивими показаннями повідомив про недостовірні відомості щодо фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження та штучно створив докази захисту на користь та спростування факту причетності ОСОБА_6 до керування транспортним засобом на момент дорожньо-транспортної відповідно до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та в судовому засіданні пояснив, що він дійсно під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 286 КК України, надав слідчому та прокурору неправдиві свідчення про те, що саме він ( ОСОБА_4 ) був за кермом автомобіля марки «Hyundai Н-1» реєстраційний номер НОМЕР_1 09.07.2016 близько 00 год. 15 хв. в м. Малин Житомирської області. Причину надання таких показів на даний час він не пам`ятає.

Вина ОСОБА_4 підтверджується:

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив що він працює ст. слідчим відділу розслідувань у сфері розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області та із обвинуваченим ОСОБА_4 познайомились під час досудового розслідування. Перед допитом ОСОБА_4 останньому було повідомлено, що відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, про наслідки ДТП та в рамках даного кримінального провадження проводиться його допит в якості свідка. Допит ОСОБА_4 проводився на 3 поверсі ГУНП в Житомирській області. При допиті останнього прокурор був присутній. У подальшому під час допиту ОСОБА_4 в якості свідка він вказував, що на нього здійснювався психологічний та фізичний тиск зі сторони начальника Малинського ВП, який його бив, і тому він ( обвинувачений) дав такі покази. Із матеріалів справи виділялись матеріали до відповідних служб для перевірки даного факту. В ході цього ОСОБА_4 було запропоновано пройти медичне обстеження, однак останній відмовився, про що є його письмова заява про відмову. ОСОБА_4 двічі допитувався в якості свідка та один раз в якості підозрюваного. Другий його допит був повністю зафіксований та в подальшому долучений до матеріалів кримінального провадження. Тоді ОСОБА_4 під час допиту повідомив, що за кермом автомобіля була якась дівчина та поруч з нею сидів ОСОБА_6 . При допиті обвинуваченого також був присутній спеціаліст Житомирського НДЕКЦ ОСОБА_8 . По вказаному кримінальному провадженню проводився ряд експертиз. В результаті всіх експертиз та допиту всіх показів свідків було вирішено питання внести відомості до ЄРДР. В той час ще не було зареєстроване кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , а лише після перевірки всіх показів всіх даних, які не знайшли свого підтвердження під час досудового розслідування, тому було зареєстроване ще одне кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та в подальшому ці два провадження були об`єднані в одне провадження. Після того, коли було зібрано достатньо доказів, ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного заходу, було і враховано те, що ОСОБА_4 не мав постійного місця проживання. При допиті ОСОБА_4 постійно плутав дати та факти. Через декільки днів виїхали в м. Малин та проводили слідчий експеримент за участю ОСОБА_4 . Він ( свідок) не приймав рішення про об`єднання кримінальних проваджень. Під час першого допиту обвинувачений пояснив що за кермом автомобіля, що вчинив ДТП, був ОСОБА_6 , він підписав протокол, хоч потім заявив, що підпис не його. Однак було проведено ряд експертиз, які підтвердили ідентичність підпису ОСОБА_4

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що він є головний судовий експерт Житомирського НДЕКЦ. В липні 2016 року він ( свідок) був залучений в якості спеціаліста для фіксації допиту обвинуваченого ОСОБА_4 . Під час допиту останнього були присутні захисник, підозрюваний, прокурор та слідчий. Допит фіксувався на цифрову відеокамеру «Соні». Він ( свідок) був офіційно запрошений та в протоколі зазначений, як спеціаліст та йому були роз`яснені права та обов`язки. В кінці ним ( свідком) протокол був підписаний, ніяких зауважень та доповнень не було. Зйомка допиту проводилась безперервно, це було вказано у супровідному листі.

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що він працює оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Малинського ВП та коли отримали повідомлення про ДТП, приїхали на місце події, в складі екіпажу були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які чергували на службовому автомобілі в той день. При приїзді на місце події він ( свідок) спочатку не звернув увагу, чи пошкоджений автомобіль, оскільки він стояв перпендикулярно до нього. На місці події були видні сліди пошкоджень. У всіх присутніх був шок. До них потім підійшов ОСОБА_13 та повідомив, що є потерпілі. Автомобіль стояв на проїзній частині. Коли вони ( екіпаж) повернулись, то бус вже стояв у дворі ОСОБА_6 . ОСОБА_6 пояснив, що за кермом автомобіля була його дружина, та коли він її покликав, вона була в шоковому стані. Керівництво сказало обох повезти на освідування на визначення стану сп`яніння, дружина погодилась пройти таке обстеження, а ОСОБА_14 відмовився. Із ОСОБА_15 він ( свідок) знайомий, однак з ним не спілкувався, а спілкувались ОСОБА_16 із ОСОБА_17 . Коли вони приїхали на місце події, в автомобілі не було нікого, і ОСОБА_16 він ( свідок) не бачив, а були ОСОБА_14 та якийсь чоловік якого він ( свідок) не впізнав. Коли сталось ДТП в м. Малин біля кафе в центрі, коли вони під`їхали до місця ДТП, то туди збіглась молодь та показала, в яку сторону поїхав білий «бус». Зразу поїхали в ту сторону та побачили вказаний автомобіль, на якому загорілись задні фари «стоп». Біля вказаного автомобіля не було нікого, лише стояв біля водійських дверей ОСОБА_6

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що він працює ст. слідчим Малинського ВП. В день, коли сталось ДТП, він у складі групи був на чергуванні біля кафе «Шанс» у м. Малині. Побачили, що туди почали збігатись люди. Приїхавши на службовому автомобілі, побачили двох дівчат. Особи, які там перебували, повідомили, що дівчат збив автомобіль «Хюндай» білого кольору, що поїхав в сторону магазину «Фуршет». Потім вони поїхали в сторону вул. Ковальчука, де побачили вказаний автомобіль, що стояв біля паркану. Біля вказаного автомобіля знаходився ОСОБА_19 , якого він (свідок) знає з 2011 року та який на той час вже не працював в органах міліції. Тоді він ( свідок ) із ОСОБА_17 не спілкувався, лише обійшов автомобіль та побачив механічні пошкодження. Поті приїхав нарад ОСОБА_20 та разом всі поїхали на місце події. У службовому автомобілі за кермом був ОСОБА_21 . По дному кримінальному провадженню він ( свідок) допитав декількох свідків та в подальшому цим не займався. В ту ніч, коли сталось ДТП, він ОСОБА_4 не бачив. Моменту ДТП та як їхав вказаний автомобіль-він ( свідок) не бачив.

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив, що риїхавши на місце події, він побачив ОСОБА_23 , однак на місці події із ним не спілкувався. Його із дружиною доставляла для освідування слідчо-оперативна група. Саму подію він ( свідок) не бачив, лише на місці події була кров, валялись шматки пластмаси. На місці події був брат ОСОБА_17 із дитиною. ОСОБА_4 він ( свідок) не знає. До ОСОБА_23 вони приїхали після слідчо-оперативної групи та постійно знаходились біля нього на вулиці.

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який в судовому засіданні пояснив, що після ДТП автомобіль дуже швидко проїхав вулицею, однак він не бачив. Хто сидів за кермом. Хтось крикнув, що в автомобілі сидів ОСОБА_14 біля автомобіля стояла ще одна особа, хто саме-він ( свідок) пригадати не може. На нього потім ОСОБА_14 сказав: « Іди звідси». За ознаками було видно, що ОСОБА_14 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Хто був за кермом, спочатку не з`ясовували та сам ОСОБА_14 нічого не говорив. Його дружина потім вийшла із двору та підійшов брат ОСОБА_17 . На місці події чи біля автомобіля, що вчинив ДТП, ОСОБА_16 не було.

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні пояснила, що про подію вона дізналась від її чоловіка ОСОБА_26 , який є рідним братом ОСОБА_27 . Їй на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_19 та попросив під`їхати до ТОВ «Юнігран», коли вона під`їхала-вже була 9 година ранку. ОСОБА_28 попросив її звозити його в одне місце і сказав, що дорогу покаже. Вона погодилась. Поїхали вони на автомобілі Ауді до повороту на ОСОБА_29 , де забрали ОСОБА_30 . Це було 06 липня 2016 року десь о 10 годині ранку. По дорозі до ОСОБА_31 не говорили з приводу ДТП. ОСОБА_32 вказував ОСОБА_28 . Потім поїхали до ОСОБА_33 додому, там був батько ОСОБА_17 і він їх всіх завіз до відділення міліції в м. Малин, де їх всіх допитали. Її ( свідка) допитували з приводу ДТП, що сталась, її чоловіка теж допитували. Чоловік її розповів про ДТП, що загинули двоє людей. Вона ( свідок) не знає, чи ОСОБА_14 був за кермом. Після допиту у відділенні міліції вона пішла додому. Раніше вона ( свідок) ОСОБА_4 зовсім не знала, побачила його. Коли забирали на повороті із ОСОБА_31 . Не знає, чи був у ОСОБА_16 при собі мобільний телефон. Її ОСОБА_19 лише попросив зупинитись на повороті, що вона і зробила. До ОСОБА_34 суду її викликали, однак вона не з`являлась, оскільки була вагітною та перебувала на лікарняному.

- показаннями свідка ОСОБА_35 , який в судовому засіданні пояснив, що він був свідком ДТП, що відбувалась біля ресторану «Мрія». Він ( свідок) знаходився біля магазину «Соборний». Місце, де сталось ДТП, було добре видно. По пішохідному переходу йшли дівчата, автомобіль «Хюндай» білого кольору рухався та не зупинився, і тому сталось ДТП, Він ( свідок) вибіг на пішохідний перехід та махав, аби автомобіль зупинився, але автомобіль поїхав далі. За кермом автомобіля був ОСОБА_19 , якого він ( свідок) не знає. Чи були інші люди в автомобілі, він ( свідок) не бачив, лише бачив ОСОБА_17 за кермом. Домінського за кермом автомобіля не було, а був ОСОБА_17 , це він ( свідок) стверджує однозначно. Пішохідний перехід, де сталось ДТП, освітлювалось, в чому був одягнений ОСОБА_17 , він ( свідок) не бачив, лише бачив його обличчя. На вулиці біля магазину «Соборний» він ( свідок) стояв та спілкувався із людьми, коли побачив, що їде автомобіль. Сталось ДТП, він ( свідок) вискочив на пішохідний перехід та махав руками, аби автомобіль зупинився, але той не зупинився та поїхав далі. Спочатку його ( свідка) викликали в якості понятого, однак потім викликали в якості свідка. При допиті ставилась відеокамера;

- показаннями свідка ОСОБА_36 , який в судовому засіданні пояснив, що в день коли сталось ДТП він ішов по вулиці разом із ОСОБА_37 та саме переходили пішохідний перехід із дівчатами, Тут на великій швидкості проїхала машина, збила дівчат та поїхала далі. Удар був сильний, зразу викликали швидку. На переході почали збиратись люди. Він удару автомобілем дівчата відлетіли далеко, оскільки автомобіль їхав із великою швидкістю;

-витягом із кримінального провадження № 0000102 за фактом ДТП від 09.07.2016 р., відповідно до якого до ЄРДР була внесена інформація про вчинення гр-ном ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України;

-повідомленням про підозру від 16.09.2016 р. ОСОБА_4 ;

- протоколом затримання ОСОБА_4 , як особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.09.2016 р.;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 09.07.2016 р. по кримінальному провадженню по обвинуваченню, згідно якого останній розповів, що про факт ДТП йому стало відомо від його знайомого ОСОБА_27 . В той час він ( ОСОБА_16 ) знаходився в м. Ірпінь Київської області. ОСОБА_28 йому зателефонував та запропонував зустрітись. Вони зустрілись, він ( ОСОБА_16 ) сів в автомобіль, за кермом якого була молода жінка та вони всі поїхали в напрямку м. Малин. По дорозі ОСОБА_28 розповів, що він вчинив ДТП та з місця ДТП зник. Оскільки ОСОБА_28 є його знайомий, він ( ОСОБА_16 ) запропонував взяти на себе відповідальність, так як хотів тому допомогти, бо в нього маленька дитина. Тому в поліції він дав такі покази. Лише у відділенні поліції, коли працівники поліції розповіли про міру покарання за дачу невірних показів, він розповів правду;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 13.07.2016 р. ;

- заявою ОСОБА_4 від 16.09.2016 р. про проведення почеркознавчої експертизи, оскільки він не підтримує протокол свого допиту від 13.07.2016 р.;

-заявою ОСОБА_4 від 15.07.2016 р. про відмову від проходження медичного обстеження в бюро СМЕ;

-висновком експерта від 16.08.2016 р. № 1/2957, згідно якого підписи від імені ОСОБА_4 в протоколі допиту свідка від 09.07.2016 р. виконані ОСОБА_4 ; Рукописний текст, який читається «Протокол допиту мною прочитано, з моїх слів записано вірно і мною прочитано» на третьому аркуші протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 09.07.2016 виконаний ОСОБА_4 .;

-висновком експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 25.10.2016 р. № 621/16-25, згідно якої ОСОБА_4 притаманні схильність до ризику, потурання своїм слабкостям / бажанням, незрілість потреб, нехтування морально-етичних та соціальних засад, прагнення до пошуку «гострих почуттів», ненадійність моральних установок, схильність наслідувати авторитетну особистість.

Провідними мотиваційними чинниками виступають намагання привернути до себе увагу референтної групи, прагнення зміцнити низьку самооцінку через престижність позиції і популярність серед значимого оточення.

Вказані психологічні особливості ОСОБА_4 можуть знаходитись у прямому причинно-наслідковому зв`язку із зміною власних показів.

Домінуючий характер мають такі індивідуально-психологічні особливості особистості ОСОБА_4 , як потреба здобути захоплення значимого оточення з метою підвищення власної самооцінки та відчути власну значимість; пристосовництво та намагання справити сприятливе враження, що реалізуються через прагнення в бік соціальної бажаності в своїх відповідях ( поясненнях ) самопозиціонуванні. Наведені індивідуально- психологічні особливості ОСОБА_4 могли вплинути на його комунікативну поведінку (спілкування) під час проведення 13.07.2016 за його участю слідчої дії (допиту свідка) із застосуванням відеозйомки. При цьому вказані індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі зміною ним власних показів.

Схильності до надмірного фантазування та підвищеного навіювання з боку оточуючих ОСОБА_4 не виявляє. Разом із тим, у нього відмічається висока підкора впливу з боку референтної групи (значим оточення), що обумовлено його індивідуально-психологічними особливостями, наведеними у попередніх відповідях, а також дослідницькій частині даного висновку.

Вказані особливості особистості ОСОБА_4 могли вплинути його комунікативну поведінку (спілкування) під час проведення 13.07.201 року за його участю слідчої дії (допиту свідка) із застосуванням відеозйомки. При цьому вказані індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_4 можуть знаходитись у прямому причинно-наслідковому зв`язку із зміною ним власних показів.

-висновком про результати проведення перевірки за рапортом старшого слідчого СУ ГУНП майора поліції ОСОБА_7 з приводу повідомлення гр. ОСОБА_4 про факт протиправних дій з боку окремих працівників Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП від 24.09.2016 р., згідно якого відомості, викладені ОСОБА_4 щодо протиправних дій стосовно нього з боку окремих працівників Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП вважати такими, що не знайшли свого фактичного підтвердження;

- вироком Малинського райсуду Житомирської області від 17.10.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 був визваний винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, відповідно до якого ОСОБА_6 вчинив злочини за наступних обставин.

09 липня 2016 року близько 00.15 год. обвинувачений, в порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керував технічно справним автомобілем марки «Хюндай Н-1 » реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись зазначеним транспортним засобом у вказаний день та час по освітленій штучним освітленням вулиці Грушевського в напрямку вулиці Огієнка в м. Малині Житомирської області та, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі нерегульованого перехрестя з вулицями Кримського та Соборною, який позначений відповідним дорожнім знаком 5.35.1 « Пішохідний перехід » та дорожньою розміткою 1.14.1 « нерегульований пішохідний перехід », водій ОСОБА_6 в порушення вимог пунктів 12.3,18.1 Правил дорожнього руху України, при наближені до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, а при виникненні небезпеки для руху, у вигляді групи пішоходів, яких він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого передньою правою частиною свого автомобіля здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , які перетинали проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля , в межах нерегульованого пішохідного переходу.

В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_40 заподіяні тілесні ушкодження, які спричинили смерть останньої на місці події, а пішоходу ОСОБА_41 заподіяні тілесні ушкодження від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у реанімаційному відділенні Житомирської обласної дитячої лікарні.

Крім того, одразу ж після здійснення наїзду на пішоходів ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , обвинувачений, будучи причетним до вчинення даної дорожньо - транспортної пригоди, в порушення вимог п.2.10 Правил Дорожнього руху України, не вжив всіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілих до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо - транспортну пригоду органу поліції, не вжив усіх можливих заходів для забезпечення слідів пригоди, а натомість з метою уникнення відповідальності за скоєне, на причетному до дорожньо - транспортної пригоди автомобілі зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілих ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , які перебували у небезпечному для життя стані та були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли обвинувачений сам поставив потерпілих у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілим допомогу.

- ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.02.2018 року, якою вирок Малинського райсуду Житомирської області відносно ОСОБА_6 від 17.10.2017 року був залишений без змін.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 384 КК України, як умисні дії, які виразились у завідомо неправдивих показаннях свідка під час провадження досудового розслідування, поєднаних зі штучним створенням доказів захисту

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, на даний час не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є : визнання вини, щире розкаяння у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, є рецидив злочинів.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років чотирьох місяців 14 днів позбавлення волі.

Зарахувати засудженому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 16 вересня 2016 року по 23 листопада 2018 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII), в зв`язку з чим покарання вважати відбутим.

Міру запобіжного заходу відповідно до засудженого у виді особистого зобов`язання скасувати.

Стягнути із ОСОБА_4 8898.37 грн процесуальних витрат за проведення судово-почеркознавчої та судово-психологічної експертиз.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1