ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1277/20 Справа № 204/5710/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , , проживає за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_8 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 04 жовтня 2020 року включно, без визначення розміру застави.
Згідно з оскарженою ухвалою ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України
В обґрунтування рішення про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 , вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, є працездатною особою, але не працевлаштований, в судовому засіданні не зміг зазначити постійне місце проживання, з огляду на факт перебування ОСОБА_7 у розшуку та суспільний інтерес до вказаного злочину свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу
З урахуванням перелічених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на порушення правил підсудності. Так, отримавши копію клопотання від слідчого, сторона захисту зауважила, що клопотання скеровувались не до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, який розглядав всі попередні клопотання, а до Красногвардійського районного суду, у зв`язку з чим сторона захисту заявила клопотання про визначення підсудності в порядку ст. 34 КПК України, яке було задоволено судом. Водночас, 08.09.2020 року слідчий суддя повідомив, що питання про визначення підсудності не вирішено апеляційною інстанцією, оскільки матеріали кримінального провадження не направлялись до апеляційного суду. Таке рішення прийняте слідчим суддею за клопотанням прокурора, одноосібно, без винесення на розгляд та без заслуховування всіх учасників процесу.
Також зазначає, що дане кримінальне провадження територіально підсудне Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська, оскільки орган досудового розслідування слідчий відділ УСБУ в Дніпропетровській області є структурним підрозділом УСБУ в Дніпропетровській області, яке зареєстроване в Шевченківському районі м. Дніпра. Крім того, на думку захисника, видання наказу начальника УСБУ в Дніпропетровській області про розташування СВ за адресою м. Дніпро, просп. Нігояна, 35-а не є підставою для визначення підсудності за Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.
На думку захисника, порушення слідчим суддею вимог ст. 34 КПК України та власного процесуального рішення про направлення справи до апеляційного суду для вирішення питання про підсудність, свідчить про упередженість і необ`єктивність слідчого судді, у зв`язку з чим слідчому судді було заявлено про відвід, проте з формальних підстав відмовлено в його задоволенні.
Захисник також, посилаючись на відповідну практику Європейського суду з прав людини, стверджує, що ризики, визначені стороною обвинувачення є формальними, не підтверджені документально і ґрунтуються лише на припущеннях слідчого та прокурора.
В скарзі захисник оспорює і обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та стверджує, що матеріали, долучені до клопотання слідчого, не підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, тому оскаржене рішення слідчого судді суперечить практиці ЄСПЛ.
Не погоджується захисник і з висновками слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Зазначає, що висновок слідчого судді про доведеність ризику переховування від органів досудового розслідування підтверджується тим, що ОСОБА_7 має судимість, обізнаний про умови утримання в місцях позбавлення волі, знає про тяжкість злочину та строки покарання, не бажає перебувати в закладах обмеження свободи, більше нічим не обґрунтований, в тому числі і не підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення.
Сторона обвинувачення стверджує, що ОСОБА_7 нібито був оголошений у розшук, однак у відкритих пошукових базах ОСОБА_7 не значився як особа, яка перебуває у розшуку. Вважає, що зі спливом часу ризик втечі зменшився і не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою.
Вважає, що висновки слідчого судді про наявність ризику знищення, схову або спотворення речей та документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є необґрунтованими, оскільки сторона обвинувачення не довела, які саме речові докази намагається знайти та яке відношення до цих речей має ОСОБА_7 .
Не погоджується захист і з наявністю ризику впливу на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні, оскільки в підтвердження цього ризику, на думку захисника, сторона обвинувачення мала б надати документи, що саме ОСОБА_7 вчиняє подібні активні дії, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку, інформацію про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за незаконний вплив на осіб, інформація про кримінальні зв`язки особи, тощо.
Ризик продовження вчинення кримінального правопорушення або вчинення іншого злочину, захисник вважає безпідставним, тому що у клопотанні цей ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 має судимість, а тому схильний до вчинення нових злочинів. В той же час, не надано жодних доказів, які у своїй сукупності дають підтвердження такого психологчіного портрету ОСОБА_7 , а саме як особи схильної до систематичного вчинення злочинів.
Крім того, захисник зазначає, що слідчий суддя в ухвалі на навів достатніх та переконливих мотивів, чому до ОСОБА_7 неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи і таке рішення не відповідає відповідній практиці ЄСПЛ.
Таким чином, сторона захисту вважає, що органи досудового росзлідування навмисно затягують досудове розслідування, прикриваючись тяжкістю та епізодичністю кримінального провадження. Відповідно до додатків наданих стороною обвинувачення, видно, що до складу групи слідчих включено 17 слідчих, а до складу групи прокурорів включено 62 прокурори. Враховуючи кількість осіб, задіяних у проведенні досудового розслідування за даним кримінальним провадженням, захисник порушує питання чому на теперішній час не завершено досудове розслідування та не проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, що на думку захисника свідчить про свавілля зі сторони обвинувачення, що призводить до того, що ОСОБА_7 перебуває під вартою на протязі тривалого часу.
Вказує, що відповідно до частини 1 статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, однак відповідно до пункту 20-5 Перехідних положень КПК України Під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Відповідно до автоматичного розподілу справ, клопотання про продовження строку тримання під вартою до ОСОБА_7 надійшло до суду 04.09.2020 року, чим слідчий порушив визначені законом строки, передбачені пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України.
Крім того, захисник вважає безпідставними висновки слідчого судді про не визначення застави стосовно ОСОБА_7 відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України. Так, інкриміноване ОСОБА_7 діяння не є таким, що вчинене із застосуванням насильства або погрозою його застосування. В тексті повідомлення про підозру ОСОБА_7 не міститься в описанні об`єктивної сторони інкримінованого злочину будь-якої згадки про застосування насильства, або погрози його застосування до людини, а йдеться мова про спричинення шкоди об`єктам власності, що виключає можливість застосовувати п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу.
Також захисник звертає увагу на незаконність тримання ОСОБА_7 під вартою в ІТТ СБУ, вважає, що ОСОБА_7 був доставлений до м. Києва виключно з метою утримання його під контролем слідчого органу, що є ризиком застосування тортур та нелюдського поводження.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 і з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилався на її безпідставність, а ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, не можуть бути визнані достатніми для скасування оскарженої ухвали з огляду на таке.
Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.
У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж «переконання поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд зазначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, могла вчинити злочин. Те, що позначено словом «обґрунтована», залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею та апеляційним судом під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 від 27 серпня 2020 року. В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджуються матеріалів кримінального провадження, долученими до клопотання слідчого, зокрема копіями заяв про вчинення злочину від 19.02.2020 року та від 26.03.2020 року, заяви про долучення як потерпілого від 20.03.2020 року, копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 20.03.2020 року, копією протоколу огляду відеозаписів камер спостереження, копією висновку судової експертизи відео-, звукозапису ДНДЕКЦ МВС № 19/104/-19/79 від 17.03.2020, копією висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 32 від 05.03.2020 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка є предметом розгляду в цьому провадженні, не містить доводів щодо порушення порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , у зв`язку з чим апеляційний суд не входить в обговорення цих доводів.
В той же час, захисник не позбавлений права оскаржити повідомлення про підозру ОСОБА_7 до слідчого судді в окремому провадженні в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України і рішення слідчого судді буде мати відповідні правові наслідки, в тому числі і для застосування запобіжних заходів.
Колегія суддів відзначає, що предметом апеляційного розгляду наразі є не рішення слідчого судді, прийняте за результатами оскарження повідомлення про підозру на підставі п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, а лише встановлення обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, необхідної для продовження запобіжного заходу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаного злочинів спростовуються дослідженими матеріалами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями сторони захисту про неприпустимість використання в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжних заходів формулювань, які констатують вчинення особою злочину або винуватості у вчиненні злочину на цій стадії кримінального провадження. Проте такі твердження, не створюють правову преюдицію, а по суті є вадою складення тексту оскарженої ухвали, яка не може розцінюватись як висновок про доведення винуватості підозрюваного, що є завданням стадії судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді не підлягає скасуванню виключно з цих підстав.
Стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та викладених в ухвалі слідчого судді.
Твердження захисника про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і про безпідставність висновків слідчого судді в цій частині, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у зв`язку з чим розуміє тяжкість та строки покарання, яке йому може бути призначено в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину. Також, апеляційний суд вважає вагомим аргументом про існування ризику переховування від органу досудового розслідування - перебування ОСОБА_7 у розшуку.
Ризик знищення, схову або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що у кримінальному провадженні ще не зібрано органом досудового розслідування всі речові докази злочину, інкримінованого підозрюваному, триває встановлення інших співучасників злочину, тому знаходячись на свободі підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити ці докази, що унеможливить об`єктивне, повне та всебічне розслідування та ускладнить зібрання доказової бази вини підозрюваного.
Обґрунтованість ризику незаконно впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, у цьому кримінальному провадженні обумовлюється тим, що після оголошення підозри ОСОБА_7 обізнаний про надання свідчень проти нього потерпілим ОСОБА_11 , а також наявність в матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у скоєнні інкримінованого йому злочину. Враховуючи ці обставини, ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може впливати поза процесуальним шляхом на потерпілого, експертів та на інших осіб, які діяли за попередньою змовою з підозрюваним, оскільки встановлення місцезнаходження цих осіб ще триває.
Крім того, наявність зазначеного ризику підтверджується матеріалами кримінального провадження, у яких встановлено обставини погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_11 в разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів підозрюваним (протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , висновок судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 32 від 05.03.2020).
Враховуючи вищевикладене, висновки слідчого судді, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими, а тому підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
Стосовно рішення слідчого судді про не визначення застави в порядку ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ст. 258 КК України, об`єктивна сторона якого також включає погрозу вчинення дій, які б створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою залякування населення тощо.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження є докази щодо здійснення погроз фізичною розправою над потерпілим ОСОБА_11 у разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому враховуючи обставини справи, особу підозрюваного, його роль у вчиненні інкримінованого йому злочину, характер даного кримінального правопорушення, суд обґрунтовано не визначив розмір застави.
Таким чином, рішення слідчого судді про не визначення в ухвалі альтернативного запобіжного заходу у виді застави прийняте у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, а відповідні доводи захисника є необґрунтованими.
Перевіряючи доводи захисту про скасування ухвали слідчого судді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Захисник зазначає, що слідчий суддя в ухвалі не навів достатніх та переконливих мотивів щодо обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неможливості застосувати більш м`якого запобіжного заходу, що не відповідає відповідній практиці ЄСПЛ, то апеляційний суд, погоджуючись з висновками, які викладені в рішеннях ЄСПЛ, вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки саме по собі наведення захисником практики ЄСПЛ без належного співставлення з відповідними обставинами цього кримінального провадження не може свідчити про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді.
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення правил територіальної підсудності розгляду клопотання слідчого апеляційний суд вважає помилковими.
За матеріалами справи органом досудового розслідування є слідчий відділ УСБУ в Дніпропетровській області та відповідно до наказу №147 від 02 вересня 2020 року УСБУ в Дніпропетровській області визначено місце розташування слідчого відділу у службовому приміщенні за адресою: м. Дніпро, просп. Нігояна, 35-а, що територіально відноситься до Чечелівського району м. Дніпра та в межах юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, тому, на думку суду апеляційної інстанції, слідчим суддею не допущено порушень правил територіальної підсудності розгляду клопотання слідчого.
Твердження сторони захисту про навмисне затягування стороною обвинувачення досудового розслідування є безпідставним, з огляду на категорію кримінального провадження, кількість слідчих та процесуальних дій, які необхідно провести, а також на те, що граничні строки завершення досудового розслідування, встановлені кримінальним процесуальним законом, тому об`єктивно відсутні підстави стверджувати про їх затягування.
Відповідно до пункту 20-5 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року продовжено строк застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 10 вересня 2020 року включно.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 надійшло до суду 04.09.2020 року, чим слідчий порушив визначені законом строки, передбачені пунктом 20-5 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України.
Водночас, даючи правову оцінку доводам захисника про порушення слідчим строку звернення з клопотанням про продовження тримання під вартою, передбаченого пунктом 20-5 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України, апеляційний суд доходить висновку, що це порушення не може бути визнано достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови в задоволенні клопотання слідчого, за умови забезпечення реальної можливості стороні захисту завчасно ознайомитись з текстом клопотання та підготувати свою правову позицію, що в повній мірі було реалізовано в цьому провадженні.
Як видно з матеріалів провадження копія клопотання слідчого з додатками вручена стороні захисту о 10 годині 00 хвилин 04.09.2020 року, а судове засідання по розгляду клопотання відбулось о 13 годині 00 хвилин 08.09.2020 року, тобто у сторони захисту було більше чотирьох діб для підготовки правової позиції, що, на думку суду апеляційної інстанції, є достатнім, не становило надмірний тягар для сторони захисту та не обмежило право підозрюваного на ефективну правову допомогу і не порушило принцип змагальності сторін кримінального провадження.
Твердження захисника про незаконність тримання ОСОБА_7 під вартою в ІТТ СБУ апеляційний суд не може визнати належним обґрунтуванням скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушенні захисником питання стосуються порядку виконання ухвали слідчого судді і підлягають вирішенню в окремій процесуальній формі, передбаченій статтею 206 та розділом VIII КПК України.
Стосовно наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Враховуючи складність цього кримінального провадження та кількість обставин, які підлягають доказуванню, об`єктивно існує необхідність в проведенні низки слідчих (розшукових) дій, зокрема допити свідків, отримання висновків молекулярно-генетичної, комп`ютерно-технічних, психологічних та економічних експертиз, провести огляд відеозаписів, здійснити тимчасові доступи, розсекретити матеріали НСРД тощо, тому висновки слідчого судді про існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є обґрунтованими і, що для досягнення завдань кримінального провадження продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою є законним, а застосування такого заходу - доцільним.
Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, апеляційний суд звертає увагу на рух кримінального провадження, періодичність судового контролю за дотриманням права на свободу підозрюваного та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_7 під вартою є надмірним, з огляду на складність кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести.
Апеляційний суд звертає увагу, що строк дії оскарженої ухвали закінчився 04 жовтня 2020 року і підозрюваний ОСОБА_7 тримається під вартою на підставі іншого судового рішення, що взагалі виключає можливість в провадженні за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року прийняти рішення, про яке просить сторона захисту та звільнити ОСОБА_7 з-під варти, а, як встановлено апеляційним судом, слідчим суддею не допущено порушень вимог кримінального процесуального, які б мали значення для інших правових наслідків.
Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4