Справа № 589/2391/20
Провадження № 1-кп/589/709/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000717 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого апаратником синтезу на ТОВ «Фархім», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2020р. близько 15-10 години, ОСОБА_4 , проходячи повз будівлю Краєзнавчого музею, який розташований по вул. Свободи в м. Шостка Сумської області, на лавочці помітив жіночу сумку, яка знаходилась без нагляду, яку вирішив викрасти.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне із корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, впевнившись у тому, що його дії ніхто не бачить, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 таємно від оточуючих викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Хіоmі Redmi 7», вартістю 1894 грн. та жіночу сумку і ключі, які матеріальної цінності не мають, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1894 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого йому проступку визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 пояснив, що влітку 2020 року по дорозі додому проходив повз Краєзнавчий музей у м. Шостка. На лавці побачив сумку без нагляду, яку забрав. В сумці виявив телефон «Хіоmі». Після чого телефон взяв та подарував співмешканці, а сумку з ключами викинув на смітник біля свого дому. Обвинувачений не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого та щиро розкаюється.

Потерпіла звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, а також наступні дані про особу винного. ОСОБА_4 є особою молодого віку, має професійно-технічну освіту, працевлаштований, раніше не судимий, неодружений, але проживає однією сім`єю із жінкою та її дитиною. За місцем мешкання обвинувачений характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди, що підтверджено стороною обвинувачення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини кримінального правопорушення та його наслідки, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений заслуговує покарання в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу.

Санкція частини 1 статті 185 КК України у редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на момент вчинення кримінального правопорушення санкція цієї статті передбачала штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначаючи розмір штрафу, ураховуючи положення частини 2 статті 4, статті 5 КК України та беручи до уваги, що закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд визначає розмір штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у редакції кримінального закону, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення.

Саме таке покарання буде належною карою за скоєне, упередить вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, сприятиме досягненню мети його виправлення та перевиховання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 к., який стягнути на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи № 19/119/11/1-1701е в розмірі 490 грн 35 к.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «Хіоmі Redmi 7-А», переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити у володінні ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1