Справа № 568/1133/18
Провадження № 1-кп/565/27/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Кузнецовського міського суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222 від 21.07.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радивилів Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

20 липня 2018 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на території кафе-бару "Браво", що в м. Радивилів, бульвар Черняка, 11, Рівненської області, поблизу столу, за яким сидів ОСОБА_8 , умисно, застосовуючи фізичну силу, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки у нижню ділянку обличчя з лівої сторони, чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я у виді забійної рани на слизовій оболонці нижньої губи та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді перелому нижньої щелепи зліва.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 визнав частково та не визнав повністю позов поданий прокурором до нього в інтересах Радивилівської районної державної адміністрації в особі Радивилівської районної лікарні про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у сумі 1 875,86 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, ввечері 20.07.2018 року він перебував із знайомими дівчатами у кафе-піцерії «Браво», у м. Радивилові. Побачивши у піцерії ОСОБА_8 , з яким у нього перед цим виник конфлікт, вирішив підійти до нього щоб розібратись з конфліктом. Коли підійшов до ОСОБА_8 почав з останнім розмову. Про що саме розмовляв не пам`ятає. Коли ОСОБА_8 стояв до нього обличчям, то він наніс потерпілому один удар правою рукою у верхню частину тіла. На поставленні запитання відповів, що не пам`ятає куди саме наніс удар ОСОБА_8 , також не пам`ятає чим саме наносив удар кулаком чи долонею. Далі показав, що від удару потерпілий не похилився і не присідав, а продовжував стояти. Після нанесення удару він відразу розвернувся і пішов у середину приміщення піцерії.

Вину у пред`явленому обвинуваченні не визнає, оскільки вважає, що від його удару у потерпілого не могли настати такі тілесні ушкодження, а потерпілий міг отримати такі ушкодження в іншому місці. У якому саме місці і яким чином обвинувачений не назвав і йому цього не відомо. Цивільний позов не визнав повністю, так як вважає, що своїми діями не заподіяв тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Крім часткового визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у інкримінованому злочині підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Фактичними даними, викладеними у показаннях потерпілого ОСОБА_8 . Останній у судовому засіданні показав, що у другій половині липня 2018 року, близько 23 години він разом із своїми друзями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сиділи за столиком на літній терасі в піцерії «Браво», що знаходиться у м. Радивилів, Рівненської області. У цей час до нього підійшов ОСОБА_5 , з яким він раніше був знайомий, проте будь-яких відносин не підтримував і конфліктів не мав. ОСОБА_5 попросив його встати і вийти з ним щоб поговорити. Він почав вставати і був у напівсидячому положенні, як у цей час ОСОБА_5 наніс йому один удар кулаком правої руки у щелепу з лівої сторони. Удар був настільки сильний, що він відразу присів, а його в цей час друзі швидко встали. ОСОБА_5 відійшов назад, а коли ОСОБА_13 почав рухатись у напрямку обвинуваченого, то останній відійшов назад і вийшов з піцерії на вулицю.

Після цього він поїхав додому, а наступного ранку повідомив свого батька про відчуття болю під час розмови. Після цього поїхав у лікарню, де після обстеження у нього виявили перелом щелепи та скріпили щелепу залізом. На лікарняному він був приблизно 22-23 дні, після чого залізні деталі зняли, однак відчуття дискомфорту залишалось ще близько одного року.

Показав, що обвинувачений ОСОБА_5 пробачення у нього не просив і шкоду не відшкодовував.

За змістом показань свідка ОСОБА_13 , літом 2018 року, приблизно о 19-21 годині, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 знаходились за столиком в піцерії «Браво» на літній площадці. В цей час до ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_5 та попросив вийти. Потерпілий погодився вийти. ОСОБА_5 відійшов в сторону, проте знову повернувся і стоячи наніс один удар кулаком правої руки в щелепу з лівої сторони ОСОБА_8 , який сидів на стільці, повернутий лівим плечем до ОСОБА_5 . Від удару ОСОБА_8 присів на декілька секунд, проте потім встав. В цей час ОСОБА_5 взяв стілець щоб захищатись, проте потім розвернувся і пішов з піцерії. Від удару у ОСОБА_8 на губах з`явилась кров і він випльовував кров з рота. Приблизно через 20 хв. вони всі розійшлись по своїх домівках.

Відповідно до показань ОСОБА_14 , літом 2018 року, точної дати не пам`ятає у зв`язку з давністю подій, він разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вечірній час, приблизно о 21 годині зайшли у піцерію «Браво», що знаходиться у м. Радивилові, Рівненської області та сіли за столик на літній терасі. Через незначний проміжок часу, приблизно через 20 хв. до ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_5 , якого він знав, проте будь-яких відносин з ним не підтримував. ОСОБА_5 привітався до ОСОБА_8 та стоячи на ногах наніс один удар кулаком правої руки в праву частину щелепи ОСОБА_8 . В момент удару потерпілий сидів за столом, а ОСОБА_5 стояв з боку біля потерпілого.

Відповідаючи на уточнюючі запитання свідок ОСОБА_14 пояснив, що у зв`язку з давністю подій точно не пам`ятає, у яку частину щелепи праву або ліву наніс удар ОСОБА_5 , проте точно у щелепу. Далі свідок показав, що ОСОБА_8 після удару сидячи на стільці нахилився над столом, а він разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 встали із-за столу. В цей час ОСОБА_5 відійшов назад та взяв стілець в руки, щоб захищатись. ОСОБА_18 пішов у напрямку до ОСОБА_5 та відібрав у нього стілець, після чого останній вийшов з піцерії та пішов у невідомому напрямку. Потерпілий ОСОБА_8 був з ними ще близько пів години, а потім пішов додому. Наступного дня зустрічався з ОСОБА_8 , який скаржився на біль у щелепі під час розмови.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні дав показання щодо місця та часу заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . ОСОБА_8 аналогічні за змістом до показань свідка ОСОБА_14 . Далі свідок ОСОБА_19 показав суду, що ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 та просив вийти щоб поговорити. Коли потерпілий вставав, ОСОБА_5 , стоячи на ногах, наніс один удар правою рукою в праву частину щелепи ОСОБА_8 , який привстав і був повернутий правим плечем до обвинуваченого. Від удару ОСОБА_8 спочатку присів, а потім встав. ОСОБА_5 в цей час взяв в руки стілець і кинув в сторону ОСОБА_5 , проте стілець зловив ОСОБА_20 . Після чого обвинувачений вийшов з піцерії. Від удару у ОСОБА_8 , з рота йшла кров. Останній був в піцерії, ще близько 20 хв. і пішов додому.

Допитаний як свідок законний представник потерпілого ОСОБА_9 показав, що в липні 2018 року його син з друзями увечері перебували в піцерії «Браво», що знаходиться у м. Радивилів, по пр-ті Черняка. Зранку, близько 9 години коли він повернувся додому син ОСОБА_8 повідомив, що у нього болить голова і йому важко говорити. Розповів, що ввечері ОСОБА_5 наніс йому удар кулаком правої руки в ліву частину щелепи. У ОСОБА_8 , була розбита губа і при відкритті рота було видно зміщення зубів. У зв`язку з цим він відвіз сина до лікарні, де йому діагностували перелом щелепи зліва та струс головного мозку. Повідомив, що син лікувався близько місяця та ще приблизно рік проходив реабілітацію. Обвинувачений будь-якої шкоди не відшкодував.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2018 року та фототаблицею до нього, на якій ОСОБА_8 показує яким чином йому наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Фактичні дані у протоколі слідчого експерименту повністю узгоджуються з фактичними даними, викладеними у показаннях потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні.

Заявою ОСОБА_9 від 21.07.2020, в якій він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_5 , який 20.07.2020 близько 23.30 годин, перебуваючи в піцерії "Браво", що в м. Радивилів, Рівненської області спричинив його сину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи та вибиття зуба.

Відповідно до висновку експерта №88 від 30 липня 2018 року, у потерпілого ОСОБА_8 виявлено такі тілесні ушкодження: забійну рану на слизовій оболонці нижньої губи справа, перелом тіла і суглобового паростка нижньої щелепи зліва. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки дії тупого предмета, могли утворитись від одноразової травматичної дії - удару кулаком 20 липня 2018 року. Зазначені тілесні ушкодження не є характерними для самовільного падіння на тверду плоску поверхню чи виступаючий предмет. Тілесні ушкодження у потерпілого могли бути спричинені за обставин, на які він вказав у ході проведення слідчого експерименту 27 липня 2018 року.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №80/20 від 26.05.2020, ОСОБА_5 в момент вчинення інкримінованого йому діяння будь-яким психічним розладом, внаслідок якого він не міг у той період усвідомлювати свої дії та керувати ними, не страждав. На даний час ОСОБА_5 психічною хворобою, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, не страждає. ОСОБА_5 в момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення у тимчасовому хворобливому стані не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Допитаний у судовому засіданні судовий експерт КП «РОЦПЗН» РОР ОСОБА_21 підтвердив висновки, викладені ним у висновку судово-психіатричного експерта № 80/20 від 26.05.2020 року та відповідаючи на поставлені питання показав, що вище викладені висновки зроблені ним у зв`язку з тим, що в Україні діє презумпція психічного здоров`я особи. Тобто якщо немає даних про наявність в особи психічного захворювання, особа вважається психічно здоровою. Таким чином, оскільки у нього не було даних про те, що у ОСОБА_5 станом на 20.07.2018 року, тобто на час вчинення інкримінованого йому діяння, були психічні розлади, які позбавляли б його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, він зробив висновки, викладені у висновку експерта № 80/20.

Оцінивши показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , суд доходить висновку, що їхні показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними та логічними. Окрім показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_14 в частині показань щодо нанесення ОСОБА_5 удару в праву частину щелепи ОСОБА_8 . Потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_13 , стверджували про нанесення удару ОСОБА_5 в ліву частину щелепи ОСОБА_8 . Про наявність ушкодження лівої частини щелепи ОСОБА_8 стверджував свідок ОСОБА_9 та вказана обставина підтверджується висновком судово-медичного експерта № 88 від 30 липня 2018 року. У зв`язку з викладеними обставинами, а також тим, що свідок ОСОБА_14 стверджував, що у зв`язку з давністю подій може не пам`ятати, у яку саме частину щелепи потерпілого наніс удар ОСОБА_5 , суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_14 в частині того, що удар обвинуваченим нанесений у праву частину щелепи потерпілого, оскільки вони спростовуються іншими матеріалами справи.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що він фактично визнав час, місце нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , визнав те, що наніс один удар правою рукою у верхню частину тіла потерпілого. Викладені обставини повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами та висновками експерта. Показання обвинуваченого в іншій частині повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, у зв`язку з чим суд не бере їх до уваги.

Оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце, це діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, ОСОБА_5 винен у його вчиненні та підлягає покаранню за вчинення цього кримінального правопорушення.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 визнаний судом винним у вчиненні злочину, який відповідно до ч.4 ст. 12 КК України є нетяжким.

Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання ОСОБА_5 в судовому засіданні не встановлено.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, непрацюючий. Винуватість визнав частково, проте шкоду не відшкодував. Не судимий. Проте ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 07.05.2020 року кримінальне провадження щодо нього за ч.1 ст. 125 КК України закрите у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Така обставина доводить сформованість у ОСОБА_5 схильності до нанесення іншим особам тілесних ушкоджень. Зі змісту досудової доповіді випливає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи, викладені обставини суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із застосуванням покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.
Суд не може застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання у виді виправних робіт у зв`язку з відсутністю у нього постійного місця роботи.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову судом встановлено, що відповідно до довідки КП «Радивилівська районна лікарня» від 21.08.2018 року ОСОБА_8 з 22.07.2018 року до 27.07.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КП «Радивилівська районна лікарня» та витрати на його утримання склали 1 875,86 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

В судовому засіданні учасники кримінального провадження не оспорювали розмір витрат на утримання потерпілого у закладі охорони здоров`я.

Беручи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_5 визнаний судом винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, внаслідок якого заподіяна шкода здоров`ю ОСОБА_8 та КП «Радивилівська районна лікарня» понесло витрати на його лікування у сумі 1875,86 грн, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову повністю та стягнення із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь Радивилівської районної лікарні 1 875,86 грн.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Радивилівська районна лікарня» Радивилівської районної ради 1 875 (одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять) грн 86 (вісімдесят шість) коп.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1