КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 28 липня 2020 року апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Отобая Гальського р-ну Абхазії, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2003 року та 2005 року народження, та одну малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинувальний акт відносно якого знаходиться в Оболонському районному суді м. Києва за ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 серпня 2020 року, одночасно визначено заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 300 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу слідчого судді в частині визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави та визначити йому заставу в розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.
На думку апелянта, слідчим суддею під час визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 не враховано обставини вчинення кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Окрім того, не враховано, що предметом злочинного посягання є грошові кошти у сумі 450 000 грн., які не виявлено в ході проведення обшуків.
Як зазначає прокурор, ОСОБА_6 на даний час обвинувачується за ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.
Вчинення злочинів проти власності є основним джерелом прибутку підозрюваного, а тому він вже міг заощадити таку суму грошових коштів.
Даний висновок також підтверджується тим, що вже наступного дня після застосування до підозрюваного запобіжного заходу його звільнено з-під варти, у зв`язку з внесенням застави у сумі понад 600 тис грн., при цьому, ОСОБА_6 офіційно не працює.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 червня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003870, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12 червня 2020 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня повідомлено про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), чиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

15 червня 2020 року старшого слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави в розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року вказане клопотання задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 серпня 2020 року, одночасно визначено заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 300 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, заслухано думку сторони обвинувачення та сторони захисту, допитано підозрюваного, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного.

Слідчим суддею в ухвалі зазначено, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На переконання колегії суддів сукупність всіх даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатньо підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Орім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Окрім того, питання обґрунтованості підозри в апеляційній скарзі прокурора не ставиться.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не зменшилися та дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 300 грн.

Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (Георгієв проти Болгарії п. п. 30, 31). А також повинні враховуватися кошти обвинуваченого (Хрістова проти Болгарії).
Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Відповідно до ухвали, слідчим суддею врахувовано дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Доводи прокурора, за змістом апеляційної скарги, про те, що застава у визначеному слідчим суддею розмірі не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала слідчого судді суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування в частині визначення розміру застави, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183,194, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 серпня 2020 року, одночасно визначено заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 300 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3517/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.183 КПК Доповідач: ОСОБА_1