УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/4385/19

Провадження № 1-кс/638/1917/20

22.07.2020 Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 , по кримінальному провадженню № 0001002 від 10.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів,-
встановив:
До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся прокурор з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, та просить суд зобов`язати ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надати тимчасовий доступ до речей і документів, яеі містять охоронювану законом таємницю, з можливістю вилучення оригіналу дистриб`юторської угоди №8/18 від 01.04.2018 року, який укладено між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
В обґрунтування якого зазначає, що у провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001002 від 10.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
01.04.2018 року між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » укладено дистриб`юторську угоду на поставку товарів. Відповідно до вказаного договору в 2018 році ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 » поставило на користь ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » товар на загальну суму близько 24 млн. на умовах післясплати, за який ТОВ ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не здійснило оплату. Допитаний представник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_3 пояснив, що з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » підприємство працює близько 14 років. Типова дистриб`юторська угода, яка є однаковою для всіх дистриб`юторів, надсилається вже в підписаному стані з боку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для підписання дистриб`ютору у двох екземплярах, після якої дистриб`ютор повертає підписаний примірник угоди ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Пролонгація попередньої угоди від 31.12.2016 року повинна була бути 01.04.2018 року, яка була повністю аналогічна з попередньою. Однак після надсилання у 2018 році двох екземплярів угоди на адресу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », підписаний екземпляр ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не повернутий. Враховуючи довготривалі господарчі відносини з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » поставки товару продовжувались. Наприкінці квітня через прострочену дебіторську заборгованість господарські відносини між підприємствами припинено. 21.06.2018 року Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження за позовною заявою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про стягнення 24543379,62 грн. за фактично поставлений товар. Допитаний в якості свідка директор ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» ОСОБА_4 пояснив, що у 2018 році дізнався від директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про наявність боргових зобов`язань ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перед ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Вказані зобов`язання виникли з умов дистриб`юторської угоди від 01.04.2018 року, відповідно до яких за дотримання умов дистрибуції ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сплачує додаткову винагороду (ретро-бонуси) дистриб`ютору. 23.08.2018 року між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» укладено оплатний договір факторингу, відповідно до якого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » передає ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» право вимоги за дистриб`юторською угодою від 01.04.2018 року у вигляді ретро-бонусів. На підставі вказаного договору ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про стягнення додаткової винагороди (ретро-бонуси) за дистриб`юторською угодою в сумі 45858665,50 грн. До своєї позовної заяви ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» долучило копію підписаної дистриб`юторської угоди від 01.04.2018 року, в якій на сторінці 19 містяться інші умови, ніж ті, що направлялись ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » подало зустрічний позов до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» про визнання недійсним договору факторингу від 23.08.2018 року.
Прокурор зазначає, що наразі оригінал дистриб`юторської угоди перебуває у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», з огляду на те, що відповідно до копії розписки в господарській справі оригінал угоди отримано ОСОБА_5 , як вказує прокурор представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »».
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Розділом ІІ КПК України передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких і віднесено тимчасовий доступ до речей і документів, які за своєю суттю є заходами примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та у порядку, встановлених законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості. Під останньою необхідно розуміти вирішення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, у розумні строки, з дотримання принципу процесуальної економії. Так, тимчасовий доступ до речей і документів має на меті забезпечення можливості формування правової позиції сторін кримінального провадження.
Згідно статті 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1.існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2.потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотання слідчого, прокурора;
3.може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звернеться із клопотанням.
Частиною 1 статті 160 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Разом з тим, ч.2 зазначеної статті встановлені вимоги до такого, клопотання, зокрема, у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Також, згідно ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що копія протоколу допиту свідка від 26.02.2020 року, а саме аркуш 2 (частина показань свідка), також нечитаємою є копія Протоколу допиту свідка від 25.02.2020 року, а саме аркуш 3 (частина показань наданих свідком).
Прокурор вказує, що дистриб`юторська угода перебуває у ОСОБА_5 , який є представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», однак до матеріалів клопотання не додано підтвердження того, що він є представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »». Та не надано доказів неможливості отримання витребуваних доказів у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» самостійно.
Окрім того, слідчим не зазначено підстав, чому необхідно витребувати оригінал даної угоди, не вказано які саме відомості цей доказ може підтвердити чи спростувати, неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження, а тому суд вважає дане клопотання передчасним.
Керуючись ст. 22,160 КПК України, суд-
постановив:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 , по кримінальному провадженню № 0001002 від 10.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документівповернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя