Провадження № 1-кп/522/358/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в м. Одеса кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000470 від 25.04.2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лиса Гора, Первомайського району, Миколаївської області, громадянин України, водій ТОВ "Міст Експрес", одружений, має на утриманні малолітню доньку-інваліда 2017 р.н., який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Учасники процесу:
прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

представник цивільного позивача - ОСОБА_8 ,

потерпіла - ОСОБА_9

в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. Так, 24 квітня 2019 року приблизно о 16 годині, водій ОСОБА_3 , діючи необережно, керуючи технічно справним автомобілем "VOLKSWAGEN-LT31", р.н. НОМЕР_1 , з метою виїзду на тротуар рухаючись заднім ходом біля буд. 15 по вул. Дворянській, що в Приморському районі в м. Одесі, не був уважним, не переконався перед початком руху, що це буде безпечним і не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки не звернувся за допомогою до інших осіб, чим порушив вимоги п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

2. В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження: закриті переломи, 7-12 правих ребра, 7-10 лівих ребра, які супроводжувалися крововиливами в плевральні порожнини (справа 1000 мл. гемолізованої крові, зліва 250 мл. гемолізованої крові) колабуванням правої легені та потраплянням під шкіру правої половини грудної клітини повітря, закриті переломи верхньої та нижньої гілок правої лонної кістки, нижньої гілки лівої лонної кістки, забійно-рвані рани правої тім`яно-скронево-лобної області, повік правого ока, контузія правого очного яблука, яка супроводжувалася гемофтальмом (крововиливом у склоподібне тіло), численні садна обох кистей, області лівого колінного суглобу, лівого стегна, правої гомілки, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

3. Вказані тілесні ушкодження ОСОБА_9 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, які допустив ОСОБА_3 .

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 :
4. У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у повному обсязі, у вчиненні злочину вказаного у вироку, та підтвердив, що за вказаними обставинами він, керуючи автомобілем випадково наїхав на пішохода, у вчиненому розкаюється, готовий повністю відшкодувати завдану шкоду.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
5. Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. Цивільний співвідповідач, представник ПрАТ «УАСК АСКА», до судового засідання не з`явився та його відсутність не перешкоджає з`ясуванню обставин, що стосуються цивільного позову. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, захисника та представника цивільного позивача суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
6. Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені злочину за ч. 2 ст. 286 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілій.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
7. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

8. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
9. Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

10. У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

11. При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

12. Так, у Постанові від 22.03.2018 року по справі № 759/7784/15-к, Верховний суд зазначив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

13. Судом встановлено, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, частково добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілій, цивільний позов про відшкодування моральної шкоди частково визнає. Обтяжуючих обставин не має. Крім цього, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 на обліках у психолога та нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно. Має на утриманні неповнолітню дитину-інваліда, та батьків - пенсіонерів. Таким чином, при призначенні покарання варто керуватися вимогами ст. 69-1 КК України. З урахуванням вище викладеного, даних про обвинуваченого, ступені тяжкості та характеру злочину суд приходить до висновку, про можливість досягнення мети покарання без ізоляції від суспільства, із звільненням від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. В даному разі, суд не може застосувати таке додаткове покарання, так як ОСОБА_3 незважаючи на порушення ним Правил дорожнього руху, не вчинив грубого і явного порушення, а спричинені наслідки мають неумисний характер, що свідчить про досягнення мети покарання без призначення такого покарання додатково. Також судом взято до уваги, що відповідно до наданих документів, ОСОБА_3 працює водієм в ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», а тому застосування додаткового альтернативного покарання буде надмірним тягарем для особи, єдиним джерелом доходу якої є водіння.

Підстави для задоволення цивільного позову
14. Так, до провадження суду в порядку ст. 128 КПК України, надійшов цивільний позов ОСОБА_9 , відповідно до якого вона просить суд стягнути на її користь у якості відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 94 100 грн. дев`яносто чотири тисячі сто гривень) та моральної шкоди у розмірі 400 000 грн. (чотириста тисяч гривень).

15. Так, відповідно до ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

16. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

17. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

18. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

19. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

20. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

21. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у законі №1961-IV (ст.3) визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

22. Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого, відповідно до п. 1.4 ст. 1 вказаного закону, особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

23. За змістом закону №1961-IV (ст.ст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

24. Крім цього суд бере до уваги положення вимог ч. 2 ст. 326 КПК України, відповідно до яких, якщо в судове засідання не прибув за викликом цивільний відповідач, який не є обвинуваченим, або його представник, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за відсутності зазначених осіб з`ясувати обставини, що стосуються цивільного позову, вирішує питання про проведення судового розгляду без них або про відкладення судового розгляду.

25. З урахуванням думки учасників судового розгляду, належного сповіщення представників страхової компанії, суд вважає, що присутність представників страхової компанії не перешкоджає з`ясуванню усіх обставин, що стосуються цивільного позову.

26. Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 на момент вчинення злочину правомірно володів транспортним засобом, яким і спричинив ДТП, оскільки мав у володінні реєстраційний документ на автомобіль. Таким чином суд приходить до висновку, що з урахуванням усіх обставин по справі, ОСОБА_3 є особою, відповідальність якої застрахована. Крім цього, суд звертає увагу на такі обставини.

27. Відповідно до чч.1 та 2 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

28. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

29. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

30. Після дослідження цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до переконання, що пред`явлені потерпілою вимоги підтверджені належним чином тільки стосовно спричинення матеріальної шкоди у розмірі 62 713, 44 грн. При цьому, кримінальне провадження здійснюється на основі принципу змагальності. Принцип змагальності не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Таким чином, суд вважає, що інші вказані у позові вимоги не обґрунтовані і непідтверджені, а тому задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що відповідно до закону, матеріальну шкоду відшкодовує страхувальник, суд вважає за необхідне покласти саме на ПрАТ «УАСК АСКА» обов`язок щодо відшкодування цивільного позову у частині спричинення матеріальної шкоди, в межах які неоплачені обвинуваченим.

31. Крім цього, згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

32. Відповідно до Ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції з прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

33. Стосовно відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку, що насправді у потерпілої наявна моральна шкода, що виразилась у душевних стражданнях пов`язаних із її станом здоров`я після ДТП, фізичному болю, внаслідок чого потерпіла пережила також емоційний стрес, суд враховує характер та глибину перенесених нию душевних страждань, характер протиправних дій обвинуваченого та ступінь його вини, та вважає, що справедливим і достатнім розміром відшкодування буде 100 000 (сто тисяч) гривень, і відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
34. Рішення щодо речових доказів прийняти на підставі ст. 100 КПК України.

35. Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню у зв`язку із постановленням кінцевого рішення по справі.

36. Процесуальні витрати за проведення експертиз стягнути на користь держави з обвинуваченого.

На підставі ст. 75-76, 77 КК України, керуючись ст. ст. 124, 128, 349,367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд -

у х в а л и в:
1. ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

2. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням строком на 2 (два) роки.

3. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 і пункту 2 частини 3 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування завданої злочином матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (код ЄРДПОУ 13490997, вул. Перемоги, 97-А м. Запоріжжя) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 25 213, 44 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті тринадцять гривень сорок чотири копійки).

6.Стягнути з ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в якості відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 100000 грн. (сто тисяч гривень).

7. Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи №19-2481/19-2482/19-2483/19-2484/51 від 22.05.2019 року у сумі 6 280 грн. (шість тисяч двісті вісімдесят гривень).

8. Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи №19-2634/51 від 92.05.2019 року у сумі 1 570 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят гривень).

9. Речові докази: автомобіль марки "VOLKSWAGEN-LT31", р.н. НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 вважати переданим за належністю.

10. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2019 року скасувати.

11. Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

12. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

13. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

14. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

15. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
16.12.2020