УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/11558/20

Провадження № 1-кс/638/2451/20

02.10.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю підозрюваного ОСОБА_4
з участю захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадження №0002811 від 14.08.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

30.09.2020 року слідчий СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.03.2010 року ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому кабінеті, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 7 на 4 поверсі, маючи достатній освітній рівень, життєвий та професійний досвід, будучи фахівцем у галузі застосування земельного законодавства України, а також володіючи професійною обізнаністю у питаннях надання у власність земельних ділянок, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на зловживання службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, разом з невстановленою особою в ході проведення досудового розслідування в інтересах третіх осіб, розглянув проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр-ну ОСОБА_8 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :14:006:0120 які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , розроблений та затверджений з порушенням вимог ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; п.11 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, п.2 наказу Держкомстату від 05.11.1998 №377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності кількісного обліку земель (форми №№6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2 зем)», розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р та іншими нормативно-правовими актами, які діяли у відповідний період, що підтверджується висновком судової експертизи з питань землеустрою виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф.М.С. Бокаріуса №21900/11462/11463/11464/11465/11466/11467 від 09.07.2020.

Незважаючи на вказані порушення вимог законодавства, допущені під час складання та оформлення проекту землеустрою, які носять очевидний характер, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зловживання службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, разом з невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою в інтересах третіх осіб, розглянувши вказаний проект землеустрою, підписав та затвердив висновок №394/10 від 16.03.2010 року за вихідним №893, згідно з яким земельні ділянки, наведені в проекті землеустрою, надаються за рахунок земель житлової та громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення, що суперечить даним державної статистичної звітності за формою 6-зем, що стало підставою погодження проекту землеустрою та підтверджена можливість відведення ОСОБА_8 вищевказаних земельних ділянок у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення садівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично є державною власністю і не перебувають у власності територіальної громади м. Харкова (комунальній власності), чим використав свої повноваження по погодженню документації по вилученню, наданню та відчуженню земель, підписанню висновку та іншої технічної документації всупереч інтересам служби, спрямованим на організацію і забезпечення ведення державного земельного кадастру та координацію роботи з підготовки земельно-кадастрової документації, внаслідок чого порушив вимоги наведених законодавчих актів в галузі земельних правовідносин.

В результаті умисних протиправних дій начальником Управління Держкомзему у місті Харкові ОСОБА_4 , які виразились у підписанні та затвердженні Висновку №394/10 від 16.03.2010 за вихідним №893, були порушені норми земельного законодавства та інші нормативно-правові акти, які діяли у відповідний період часу, а проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровим номером :14:006:0120 гр-ці ОСОБА_8 , для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення садівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , став підставою для передачі у власність ОСОБА_8 вказаної земельної ділянки, що призвело до вибуття із державної власності земельної ділянки лісового фонду, яку в подальшому відповідно до рішення 43 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 29.04.2010 № 70/10 гр-ці ОСОБА_8 передано у власність земельні ділянки з кадастровим номером :14:006:0120 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за вищезазначеною адресою.

Наведені протиправні дії начальника Управління Держкомзему у місті Харкові ОСОБА_4 , призвели до незаконного вилучення з загальнодержавної власності земель, які знаходяться на праві постійного користування у Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», підтвердженого планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, відповідно до п. 3, 5 розділу VIII Прикінцеві положення» Лісового кодексу України в загальній площі 0,1га, чим заподіяно зазначеному підприємству матеріальну шкоду, яка, згідно з висновку експертів за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи № № №21900/11462/11463/11464/11465/11466/11467 від 09.07.2020 виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса складає 379 335 гривень, що згідно з приміткою до статті 364 КК України є тяжкими наслідками.

Крім того, 26.03.2010 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в службовому кабінеті, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 7 на 4 поверсі, маючи достатній освітній рівень, життєвий та професійний досвід, будучи фахівцем у галузі застосування земельного законодавства України, а також володіючи професійною обізнаністю у питаннях надання у власність земельних ділянок, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на зловживання службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, разом з невстановленою особою в ході проведення досудового розслідування в інтересах третіх осіб, розглянув проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр-ну ОСОБА_9 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером №:14:006:0121 яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , розроблений та затверджений з порушенням вимог ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; п.11 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, п.2 наказу Держкомстату від 05.11.1998 №377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності кількісного обліку земель (форми №№6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2 зем)», розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р та іншими нормативно-правовими актами, які діяли у відповідний період, що підтверджується висновком судової експертизи з питань землеустрою виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф.М.С. Бокаріуса №21900/11462/11463/11464/11465/11466/11467 від 09.07.2020.

Незважаючи на вказані порушення вимог законодавства, допущені під час складання та оформлення проекту землеустрою, які носять очевидний характер, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зловживання службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, разом з невстановленою в ходи проведення досудового розслідування особою в інтересах третіх осіб, розглянувши вказаний проект землеустрою, підписав та затвердив висновок №454/10 від 26.03.2010 за вихідним №1100 згідно з яким земельні ділянки, наведені в проекті землеустрою, надаються за рахунок земель житлової та громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення, що суперечить даним державної статистичної звітності за формою 6-зем, що стало підставою погодження проекту землеустрою та підтверджена можливість відведення ОСОБА_9 вищевказаної земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично є державною власністю і не перебувають у власності територіальної громади м. Харкова (комунальній власності), чим використав свої повноваження по погодженню документації по вилученню, наданню та відчуженню земель, підписанню висновку та іншої технічної документації всупереч інтересам служби, спрямованим на організацію і забезпечення ведення державного земельного кадастру та координацію роботи з підготовки земельно-кадастрової документації, внаслідок чого порушив вимоги наведених законодавчих актів в галузі земельних правовідносин.

В результаті умисних протиправних дій начальником Управління Держкомзему у місті Харкові ОСОБА_4 , які виразились у підписанні та затвердженні Висновку №454/10 від 26.03.2010 за вихідним №1100, були порушені норми земельного законодавства та інші нормативно-правові акти, які діяли у відповідний період часу, а проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровим номером :14:006:0121 гр-ці ОСОБА_9 , для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення садівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , став підставою для передачі у власність ОСОБА_9 , вказаних земельних ділянок, що призвело до вибуття із загальнодержавної власності земельних ділянок лісового фонду, які в подальшому відповідно до рішення 43 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 29.04.2010 № 70/10 гр-ці ОСОБА_9 передано у власність земельні ділянки з кадастровим номером :14:006:0121 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, які розташовані за вищезазначеною адресою.

Таким чином, наведені протиправні дії начальника Управління Держкомзему у місті Харкові ОСОБА_4 , призвели до незаконного вилучення з загальнодержавної власності земель, які знаходяться на праві постійного користування у Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», підтвердженого планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, відповідно до п.3,5 розділу VIII Прикінцеві положення» Лісового кодексу України в загальній площі 0,1 га, чим заподіяно зазначеному підприємству матеріальну шкоду, яка, згідно з висновку експертів за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи №21900/11462/11463/11464/11465/11466/11467 від 09.07.2020 виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса складає 379 335 гривень, що згідно з приміткою до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.

Крім того, 09.04.2008 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в службовому кабінеті, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 7 на 4 поверсі, маючи достатній освітній рівень, життєвий та професійний досвід, будучи фахівцем у галузі застосування земельного законодавства України, а також володіючи професійною обізнаністю у питаннях надання у власність земельних ділянок, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на зловживання службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, разом з невстановленою особою в ході проведення досудового розслідування в інтересах третіх осіб, розглянув проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр-ну ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення садівництва з кадастровим номером №:16:013:0020, :16:0013:0021, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , розроблений та затверджений з порушенням вимог ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; п.11 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, п.2 наказу Держкомстату від 05.11.1998 №377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності кількісного обліку земель (форми №№6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2 зем)», розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року №610-р та іншими нормативно-правовими актами, які діяли у відповідний період, що підтверджується висновком судової експертизи з питань землеустрою виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф.М.С. Бокаріуса №21900/11462/11463/11464/11465/11466/11467 від 09.07.2020.

Незважаючи на вказані порушення вимог законодавства, допущені під час складання та оформлення проекту землеустрою, які носять очевидний характер, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зловживання службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, разом з невстановленою в ходи проведення досудового розслідування особою в інтересах третіх осіб, розглянувши вказаний проект землеустрою, підписав та затвердив висновок №935/08 від 09.04.08 за вихідним №1190 згідно з яким земельні ділянки, наведені в проекті землеустрою, надаються за рахунок земель житлової та громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення, що суперечить даним державної статистичної звітності за формою 6-зем, що стало підставою погодження проекту землеустрою та підтверджена можливість відведення ОСОБА_10 , вищевказаної земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично є державною власністю і не перебувають у власності територіальної громади м. Харкова (комунальній власності), чим використав свої повноваження по погодженню документації по вилученню, наданню та відчуженню земель, підписанню висновку та іншої технічної документації всупереч інтересам служби, спрямованим на організацію і забезпечення ведення державного земельного кадастру та координацію роботи з підготовки земельно-кадастрової документації, внаслідок чого порушив вимоги наведених законодавчих актів в галузі земельних правовідносин.

В результаті умисних протиправних дій начальником Управління Держкомзему у місті Харкові ОСОБА_4 , які виразились у підписанні та затвердженні висновку №935/08 від 09.04.2008 за вихідним №1190, були порушені норми земельного законодавства та інші нормативно-правові акти, які діяли у відповідний період часу, а проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровим номером :16:013:0020, :16:013:0021 гр-ну ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення садівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , став підставою для передачі у власність ОСОБА_10 , вказаних земельних ділянок, що призвело до вибуття із державної власності земельних ділянок лісового фонду, які в подальшому надані гр-ну ОСОБА_10 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення садцвництва, які розташовані за вищезазначеною адресою.

Таким чином, наведені протиправні дії начальника Управління Держкомзему у місті Харкові ОСОБА_4 , призвели до незаконного вилучення з загальнодержавної власності земель, які знаходяться на праві постійного користування у Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», підтвердженого планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, відповідно до п.3,5 розділу VIII Прикінцеві положення» Лісового кодексу України в загальній площі 0,1га, чим заподіяно зазначеному підприємству матеріальну шкоду, яка, згідно з висновку експертів за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи № № №21900/11462/11463/11464/11465/11466/11467 від 09.07.2020 виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса складає 533 280 гривень, що згідно з приміткою до ст.364 КК України є тяжкими наслідками.

Крім того, 20.11.2007 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в службовому кабінеті, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 7 на 4 поверсі, маючи достатній освітній рівень, життєвий та професійний досвід, будучи фахівцем у галузі застосування земельного законодавства України, а також володіючи професійною обізнаністю у питаннях надання у власність земельних ділянок, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на зловживання службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, разом з невстановленою особою в ході проведення досудового розслідування в інтересах третіх осіб, розглянув проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр-ну ОСОБА_11 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення садівництва з кадастровими номерами №:16:013:0008, :16:013:0007, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , розроблений та затверджений з порушенням вимог ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; п. 11 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, п.2 наказу Держкомстату від 05.11.1998 №377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності кількісного обліку земель (форми №№6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2 зем), розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р та іншими нормативно-правовими актами, які діяли у відповідний період, що підтверджується висновком судової експертизи з питань землеустрою виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №21900/11462/11463/11464/11465/11466/11467 від 09.07.2020.

Незважаючи на вказані порушення вимог законодавства, допущені під час складання та оформлення проекту землеустрою, які носять очевидний характер, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зловживання службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, разом з невстановленою в ходи проведення досудового розслідування особою в інтересах третіх осіб, розглянувши вказаний проект землеустрою, підписав та затвердив висновок №2928/07 від 20.11.2007 року за вихідним №2931 згідно з яким земельні ділянки, наведені в проекті землеустрою, надаються за рахунок земель житлової та громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення, що суперечить даним державної статистичної звітності за формою 6-зем, що стало підставою погодження проекту землеустрою та підтверджена можливість відведення ОСОБА_11 , вищевказаної земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , та фактично є державною власністю і не перебувають у власності територіальної громади м. Харкова (комунальній власності), чим використав свої повноваження по погодженню документації по вилученню, наданню та відчуженню земель, підписанню висновку та іншої технічної документації всупереч інтересам служби, спрямованим на організацію і забезпечення ведення державного земельного кадастру та координацію роботи з підготовки земельно-кадастрової документації, внаслідок чого порушив вимоги наведених законодавчих актів в галузі земельних правовідносин.

В результаті умисних протиправних дій начальником Управління Держкомзему у місті Харкові ОСОБА_4 , які виразились у підписанні та затвердженні Висновку 2928/07 від 20.11.2007 року за вихідним №2931, були порушені норми земельного законодавства та інші нормативно-правові акти, які діяли у відповідний період часу, а проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровим номером :16:013:0008, :16:013:007, гр-ну ОСОБА_11 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення садівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , став підставою для передачі у власність ОСОБА_12 вказаних земельних ділянок, що призвело до вибуття із загальнодержавної власності земельних ділянок лісового фонду, які в подальшому гр-ну ОСОБА_12 передано у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення садівництва, які розташовані за вищезазначеною адресою.

Таким чином, наведені протиправні дії начальника Управління Держкомзему у місті Харкові ОСОБА_4 , призвели до незаконного вилучення з загальнодержавної власності земель, які знаходяться на праві постійного користування у Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», підтвердженого планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, відповідно до п. 3,5 розділу VIII Прикінцеві положення» Лісового кодексу України в загальній площі 0,1га, чим заподіяно зазначеному підприємству матеріальну шкоду, яка, згідно з висновку експертів за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи № № №21900/11462/11463/11464/11465/11466/11467 від 09.07.2020 виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса складає 499 228 гривень, що згідно з приміткою до ст.364 КК України є тяжкими наслідками.

14.08.2020 року ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення - злочинів, передбачених частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби (зловживання службовим становищем), скоєне за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки.

У судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд його задовольнити з підстав існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 , а також захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів, просили суд відмовити у його задоволенні з підстав, наведених у письмових запереченнях, зокрема наголосили на необґрунтованості підозри, тому, що клопотання містить лише перелік законодавчих підстав для обрання запобіжного заходу, однак жоден з них не є підтвердженим, ОСОБА_4 не ухилявся від жодної слідчої дії, з`являвся за викликами до слідчого. Крім того, слідство пов`язує лати вчинення злочинів із конкретними подіями, однак ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, у ОСОБА_4 бездоганна службова характеристика та репутація, отже правових підстав для застосування вкрай суворого запобіжного заходу вигляді тримання під вартою немає.
Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, що визначають доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обмежився лише переліком законодавчих підстав для його застосування, водночас не довів їх достовірність та неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання. Окрім цього, останнім не доведено тих обставин, що запобігти таким ризикам, як: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, ОСОБА_4 зможе лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на важкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд безпосередньо керується нормою прямої дії статтею 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.
Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде суперечити п.п. «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, хоча і є співмірним з тяжкістю обвинувачення, однак останнє на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Відповідно до частини 3 статті 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Так, суд вважає недоведеним наявність передбачених частиною 1 статті 177 КПК України ризиків, зокрема, дані про те, що ОСОБА_4 має намір переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в матеріалах клопотання відсутні і протягом розгляду не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених ст.177 КПК України, не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 .
Окрім того, як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №463015, ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи з 10.01.2017 року, інвалідність призначена безстроково з причин загального захворювання, а тому повинен дотримуватись індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями за №1758/981/29, проведення якої в умовах перебування під вартою є неможливим. Крім того, захисником підозрюваного надано медичну документацію, що підтверджує наявність у підозрюваного низки хронічних захворювань, перебування на обстеженнях у кардіологів та неврологів, прийняття ним гіпотензійних препаратів.
Також репутація підозрюваного, людини з 41-річним стажем роботи, який неодноразово заохочувався, має бездоганну службову характеристику, про що наявні докази, надані захисником, відсутність у останнього судимостей, ніяким чином не доводять ризики, наведені стороною обвинувачення у внесеному до суду клопотанні щодо можливості вчинення інших кримінальних правопорушень, а також перешкоджанні розслідуванню кримінального провадження будь-яким чином.
Твердження сторони обвинувачення про відсутність стійких соціальних зв`язків повністю спростоване стороною захисту, адже ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі, має зареєстроване у законному порядку місце реєстрації, характеризується позитивно.
Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , крім того, стороною обвинувачення не обґрунтовано та не доведено, що подальше розслідування кримінального провадження не можливо здійснити без перебування підозрюваного під вартою.
Доводи слідчого про те, що ОСОБА_4 має засоби незаконного впливу на потерпілих та свідків є надуманими, не підтвердженими матеріалами, що додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд вважає їх сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року.
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України, тобто не обґрунтовано доцільність обрання відносно підозрюваного саме виключного за своєю суворістю запобіжного заходу.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Керуючись ст.ст. 193,194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадження №0002811 від 14.08.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: