Провадження №1-кп/523/1475/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України у спрощеному провадженні в приміщенні суду обвинувальний акт й додані до нього документи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000948 від 15.11.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На адресу Суворовського районного суду м.Одеси з Одеської місцевої прокуратури №4 одночасно з обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, в якому викладено клопотання прокурора ОСОБА_3 про розгляд акта у спрощеному порядку, для розгляду також надішли матеріали кримінального провадження та відповідні заяви потерпілої сторони і сторони захисту.

Положення ч.1 ст.382 КПК України встановлюють, що у разі розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, суд у п`ятиденний строк з дня отримання такого обвинувального акта, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України надані для судового розгляду обвинувальний акт й додані до нього матеріали, суд доходить наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2020 року, о 14:10 годин, обвинувачений ОСОБА_2 , працюючи майстром будівельного об`єкту «Лузанівський Парк» ТОВ «Інградбуд», що розташований по вул.Штильова 21/1 в м.Одесі, перебуваючи на своєму робочому місці та пересвідчившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно й з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та шляхом вільного доступу, таємно викрав з будівельного майданчику майно ТОВ «Інградбуд»: тонуючу ґрунтовку АС-3 Контакт-Грунт ТМ «Polimin», білого кольору, в кількості двох ємностей об`ємом по 15кг., вартістю 242,50 гривень за кожну; декоративну силікон-модифіковану штукатурку «Polimin SB-15» білого кольору, в кількості 6 ємностей об`ємом по 25кг., вартістю 680,01 гривень за кожну; одну декоративну силікон-модифіковану штукатурку «Polimin SB-15» світло-сірого кольору, об`ємом 25кг., вартістю 680,01 гривень; декоративну силікон-модифіковану штукатурку «Polimin SB-15» зеленого кольору, в кількості 4 ємностей, об`ємом по 25кг., вартістю 1483,34 гривень за кожну.
Однак, обвинувачений ОСОБА_2 довести свій умисел до кінця та виконати всі дії, які вважав необхідними для доведення проступку до кінця, а також розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, - не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охоронцем будівельного майданчику «Лузанівський Парк» про спробі вивезення наведеного вище майна ТОВ «Інградбуд» та внаслідок чого, було попереджено завдання майнової шкоди цьому підприємству на загальну суму 11178,43 гривень.
Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_2 висунуте обвинувачення у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до означених вище заяв, представник потерпілого ТОВ «ІНГРАДБУД» (за довіреністю) ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_2 , за участю захисника останнього - адвоката ОСОБА_5 , погодились зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилися з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, виявивши згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а обвинувачений при цьому повністю й беззаперечно визнав свою винуватість.

З огляду на матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 під час досудового розслідування повністю визнавав свою провину за висунутою підозрою та викладеному в акті обвинуваченню, а будучи допитаним дізнавачем-інспектором СД Суворовського ВП в якості підозрюваного, надавав зізнавальні показання про час, місце, спосіб і мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного замаху на вчинення кримінального проступку.

Втім, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні ним замаху на скоєння кримінального проступку, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось, відповідно до ч.1 ст.382 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а відтак дії зазначеної особи вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років; а за ч.3 ст.15 цього ж Кодексу, замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

За ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії кримінальних проступків, а також судом враховується відсутність матеріальної шкоди потерпілого ТОВ «Інградбуд» у зв`язку з попередженням її заподіяння, особа обвинуваченого раніше не судимий та свою провину визнає, не працевлаштований і неодружений, на обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та в КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради - не перебуває, забезпечений місцем реєстрації й проживання, сукупність чого свідчить про відсутність у обвинуваченого легальних джерел доходу та одночасно обумовлює можливість його виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , як зазначено в обвинувальному акті та з чим погоджується й суд, слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного обвинуваченого, у кримінальному провадженні не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги наявні в матеріалах справи характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 (зокрема, його не працевлаштованість і відсутність легальних джерел доходів), які за приписами ст.ст.53, 57, КК України обумовлюють неможливість призначення йому таких видів покарання як штраф або виправні роботи, суд у контексті ст.ст.50, 61, 65 цього ж Кодексу доходить висновку про те, що виправлення зазначеного обвинуваченого й недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень має відбуватися без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі у визначених санкцією ч.1 ст.185 КК України межах, але із застосуванням положень ст.ст.75, 76 цього Кодексу та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з одночасним покладенням на вказаного обвинуваченого низки відповідних обов`язків, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення зазначеної особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_2 , покласти на Приморський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні пластикові відра: «SB-15 Polimin» об`ємом 25кг з барвником білого кольору в кількості 6шт; «SB-15 Polimin» об`ємом 25кг з барвником світло-сірого кольору в кількості 1шт; «SB-15 Polimin» об`ємом 25кг з барвником зеленого кольору в кількості 4шт; «AC-3 Polimin» об`ємом 15кг з барвником білого кольору в кількості 2шт, які передані під зберігальну розписку представнику потерпілого ТОВ «Інградбуд» ОСОБА_4 , - вважати повернутими за належністю вказаному представнику потерпілого, а флеш-накопичувач «Asper» із відеозаписом від 14.11.2020 року камер зовнішнього відео спостереження території по вул.Штильова 21/1 в м.Одесі, який зберігається в матеріалах досудового розслідування, продовжити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Копії вироку направити прокуророві та ОСОБА_2 , а також направити для виконання до Приморського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України та надати для відома іншим заінтересованим особам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня ухвалення, а для ОСОБА_2 , у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я: ОСОБА_1