ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 216/3802/17
Провадження № 1-кп/210/619/20

"28" липня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000407, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого до взяття під варту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 06 квітня 2018 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі, без конфіскації усього особисто йому належного майна;

2) 03 липня 2018 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.3, 187 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України, до покарання у вигляді 05 років 01 місяця позбавлення волі;

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року, змінено в частині призначеного покарання. Вважається засудженим за ст.ст.185 ч.3, 187 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України, до покарання у вигляді 05 років 01 місяця позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 19 травня 2017 року, у вечірній час доби, зустрівшись біля вул. Вахтангова, що в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зі своїм товаришем (матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження ухвалою суду від 30 травня 2019 року, у зв`язку з його розшуком), домовились скоїти крадіжку чужого майна, таким чином вступивши в злочинний зговір, направились у пошуках підходящого будинку. Знаходячись у провулку Аджарського біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, перелізли через паркан вказаного домоволодіння та переконавшись у відсутності власника, а також свідків та очевидців, ОСОБА_3 разом особою (матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження ухвалою суду від 30 травня 2019 року, у зв`язку з її розшуком), попередньо узявши з собою викрутку, за допомогою якої, шляхом віджиму метало-пластикової вхідної двері, проникли до приміщення вищевказаного будинку, звідки таємно викрали майно, належне ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Prestigio», модель «РАР4055 DUO», вартістю 949,67 гривень; «Xiaomi Mi Power Bank 16000 mAh», вартістю 293,67 гривні: планшетний ПК «iPad4» MD527TA/A, 64 Gb, вартістю 8 466,67 гривень; грошові кошти у сумі 60 000,00 гривень; 10 000,00 доларів США, які відповідно до офіційного курсу гривні встановлені Національним банком України станом на 19 травня 2017 року становлять 263 930,00 гривень та 1 000,00 євро, які відповідно до офіційного курсу гривні встановлені Національним банком України станом на 19 травня 2017 року становлять 29 370,00 гривень, а також майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: жорсткий диск «Transcend», моделі «StoreJet 25М3 1ТВ TS1TSJ25M3B», вартістю 1 333,33 гривні; велосипедний комп`ютер «Sun Ding SD-563A», вартістю 221,67 гривня; лом золота 750 проби, вагою 2г, вартістю 1 436,00 гривень, годинник фірми «Kolber GENEVE» з ремінцем темно-коричневого кольору, визначити вартість якого згідно Висновку експерта №37/12.1/407 від 09 серпня 2017 року неможливо, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою з особою (матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження ухвалою суду від 30 травня 2019 року, у зв`язку з її розшуком), поєднане з проникненням у житло, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 353 270,00 грн., а потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 2 991,00 грн.

Представником потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано позовну заяву до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, на загальну суму 356 261,00 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди та на суму 80 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судове засідання, призначене на 28.07.2020 року не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд кримінального провадження без його участі. Цивільний позов підтримує у повному обсязі, щодо міри покарання, просив призначити в межах санкції статті.

ОСОБА_3 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаюється, просив суд суворо його не карати. Цивільний позов також визнав у повному обсязі.

Прокурор заявив суду клопотання, яке підтримали: представник потерпілих, обвинувачений та його захисник, про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, так як обвинувачений вину в скоєнні злочину визнав повністю, вважає недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження, не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, при цьому, судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувались під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, суд провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, які обґрунтовують позовні вимоги позивачів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, зазначені в обвинувальному акті та пояснив суду, що у вечорі 19 травня 2017 року зустрівся в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу зі своїм товаришем ОСОБА_9 , з яким вирішили обікрасти якісь будинок. Після чого, побачили будинок у провулку Аджарському, де нікого не було, перелізли у двір викруткою зламали метало-пластикові вхідні двері, і коли перебували у будинку, викрали: мобільний телефон, Power Bank, планшетний ПК «iPad», гроші в гривнях, доларах США та ЄВРО, які були в сейфі, жорсткий диск, велосипедний комп`ютер, золоті вироби, годинник. Коли зламали сейф та викрали з відти гроші, поділили між собою, кожному дісталось більше 50 тисяч гривень. Після чого, викликали таксі та поїхали в бік с. Марьянівка, де викинули зламаний сейф у річку.

Суд, вислухавши покази обвинуваченого ОСОБА_3 доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчинене у великих розмірах.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, оцінивши показання обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчинене у великих розмірах.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що ним вчинено злочин проти власності, який відповідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, від вчинення якого потерпілим завдано матеріальні збитки, які не відшкодовано повністю, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме, ОСОБА_3 раніше судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів (однак, на час вчинення інкримінованого злочину вважався таким, що не має судимостей), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, не одружений, не працевлаштований, дітей на утриманні не має, за місцем реєстрації характеризується задовільно, вину у скоєному злочині визнав повністю та кається, цивільний позов також визнав у повному обсязі.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи те, що обвинувачений має схильність до вчинення корисливих злочинів, неодноразово засуджений за вчинення аналогічних злочинів, за вказаних обставин, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, тому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі,в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, з відбуванням покарання у кримінально-виправній установі закритого типу.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що 04.11.2019 року набрав законної сили вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.07.2018 року, який Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, змінено в частині призначеного покарання, остаточно засуджено ОСОБА_3 за ст.ст.185 ч.3, 187 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України, до покарання у вигляді 05 років 01 місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 визначено рахувати з моменту фактичного затримання.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України, оскільки, кримінальне правопорушення, за яке йому призначається покарання уданому кримінальному провадженні, було вчинене ним 19.05.2017 року, тобто до постановлення попереднього вироку.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, а також враховуючи те, що останній на даний час перебуває під вартою, оскільки відбуває покарання за попереднім вироком суду, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили суд застосувати ч.5 ст.72 КК України щодо зарахування обвинуваченому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме, строк перебування під вартою у слідчому ізоляторі, під час розгляду даного кримінального провадження, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк тримання особи під вартою як запобіжний захід.

Так, 24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», та котрий втратив чинність з 21 червня 2017 року в силу набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 червня 2017 року за №2046-VIII.

Згідно ст.72 ч.5 КК України, в редакції Закону №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17 (провадження №13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ст.72 ч.5 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ст.72 ч.5 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ст.72 ч.5 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переважаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ст.5 ч.2 КК України не допускається.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, по даному кримінальному провадженню запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою не обирався, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про те, що зарахування в строк відбуття покарання у даному провадженні не підлягає.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування не накладався.

Питання щодо речових доказів, слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Цивільний позов, поданий до суду представником потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах останніх до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, на загальну суму 356 261,00 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди та на суму 80 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, на підставі правил ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд вбачає за необхідне задовольнити вимоги позивачів та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 завдану майнову шкоду в сумі 353 270,00 гривень, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 завдану майнову шкоду в сумі 2 991,00 гривень та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у якості відшкодування моральної шкоди 80 0000,00 гривень, оскільки вина обвинуваченого у справі доведена, а матеріальна та моральна шкода, завдана внаслідок діянь, відповідальність за які передбачена ч.4 ст.185 КК України, обвинуваченим до цього часу не відшкодована. Потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно була завдана матеріальна шкода неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_3 . При цьому суд враховує те, що цивільний позов, ОСОБА_3 визнав у повному обсязі.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_3 , в порядку ст.124 ч.2 КПК України, на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №37/12.1/407 від 09 серпня 2017 року, у розмірі 790,96 гривень.

При цьому, питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат на залучення експертів для проведення: судово-дактилоскопічної експертизи №30/4.1-910 від 14 квітня 2017 року; балістичної експертизи №30/3.1/1609 від 20.06.2017 року; балістичної експертизи №30/3.1/1608 від 29.06.2017 року, суд не вирішує, оскільки вони не стосуються дій, які інкримінуються ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, а відносяться до обставин вчинення кримінальних правопорушень особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження ухвалою суду від 30 травня 2019 року, у зв`язку з його розшуком, та повинно бути вирішене при розгляді справи відносно останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.70 КК України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного йому за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року, зміненого в частині призначеного покарання ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 - рахувати з дня фактичного затримання, в порядку виконання Вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року, зміненого в частині призначеного покарання Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 353 270,00 гривень (триста п`ятдесят три тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.), та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40 000,00 гривень (сорок тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, - 2 991,00 гривню (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто одну гривню 00 коп.), та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40 000,00 гривень (сорок тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави, судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи №37/12.1/407 від 09 серпня 2017 року, у розмірі 790,96 гривень.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Prestigio», модель «РАР4055 DUO», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили, залишити у останнього за належністю;

- годинник фірми «Kolber GENEVE» з ремінцем темно-коричневого кольору, яки переданий до камери схову речових доказів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, повернути законному власнику ОСОБА_7 ;

- велосипедний спідометр синього кольору «Sun Ding», розміром 5х3см, який переданий до камери схову речових доказів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, повернути законному власнику ОСОБА_7 .

Матеріали кримінального провадження №0000407 від 06.03.2017 року, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №210/3802/17 провадження №1-кп/210/619/20.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1