Справа №705/2978/20
1-в/705/398/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
представника адміністрації
ДУ СВК -92 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані в режимі відеоконференції заяву адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у державній установі «Старобабанівської виправної колонії № 92», про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 звернувся до суду з заявоюпро умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , посилаючись на те, що 06 грудня 2018 року Богунським районним судом м.Житомира постановлено вирок в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.309 КК України, відповідно до якого його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України та ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.309 КК України 2 (два) роки позбавлення волі; за ч.1 ст.185 КК України -1 (один) рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання 2(два) роки позбавлення волі. Відповідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 11.01.2017 року та призначено остаточне покарання - 3 (три) роки позбавлення волі. Строк відбуття ОСОБА_5 покарання рахувати з часу набрання вироком законної сили. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.07.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Станом на 27.07.2020 року засуджений ОСОБА_5 відбув покарання строком 2 роки 22 дні, що більше ніж 2/3 призначеного строку покарання. За період відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується добре, не має дисциплінарних стягнень. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засужених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається. В зв`язку з неможливістю адміністрацією ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» забезпечити працею всіх засуджених, засуджений ОСОБА_5 не має роботи.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задоволити, оскільки вважає, що в заяві викладені всі необхідні підстави для застосування до нього норм ст.81 КПК України.

В судовому засіданні представник установи при розгляді клопотання покладався на думку суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки держава виконує правоохоронну функцію і несе відповідальність за захист громадян і суспільства від правопорушень. Саме тому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. (ст.50 КК України). Для стимулювання виправлення засуджених законом передбачені пільги для засуджених, які виправляються.

У відповідності з вимогами ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінність поведінки засудженого полягає в систематичному неухильному дотриманні правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Також засуджений, який заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повинен не лише працювати, а ставитись до праці відповідально. Бути зразком для слідування іншими засудженими. Для доведення вказаних обставин необхідно, щоб поведінка засудженого була стабільно позитивною протягом тривалого часу. Саме тому, засуджений отримує право на вказану пільгу після відбуття 2/3 покарання, і саме тому висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.(п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року)

Крім цього не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність у засудженого не знятих або не погашених у порядку, встановленому статтею 134 КВК України, стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

ОСОБА_5 має 5 судимостей, з яких 4 за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних речовин. За час відбування покарання з 05.07.2018 року заохочень не має 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. З 27.03.2019 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія№92» - характеризується посередньо, не працевлаштований за відсутністю бажання, до праці ставиться негативно. За вироком суду зобов`язаний відшкодовувати цивільний позов на суму 387,79 грн. та процесуальні витрати на суму 593,22 грн.. Однак заходів по відшкодуванню збитків та процесуальних витрат не вживав.

Комісією установи 06.08.2020 відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Засуджений ОСОБА_5 неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Йому відомі вимоги та практика ініціювання адміністрацією установи виконання покарання, а також застосування судами Умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що дає йому можливість пристосуватись на короткий термін та отримати пільгу без виправлення. В зв`язку з цим застосування до засудженого пільги, передбаченої ст.81 КК України, повинно бути справедливим, тобто відповідати особі засудженого та його поведінці під час відбування покарання. Вказане можливо лише через з`ясування сутності засудженого, а не лише зовнішніх ознак його поведінки, маски засудженого, яку він демонструє. Саме тому відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання. Додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Це дає змогу визначити наявність у засудженого глибоких переконань у необхідності змін свого життя.

Несправедливе застосування до засудженого ст.81 КК України є не тільки умовою для вчинення вказаним засудженим нових злочинів, а й демонструє іншим засудженим можливість звільнення без суворого дотримання вимог режиму та працюючи епізодично, тобто без докладання зусиль. Цим зводиться нанівець соціально-психологічна робота із засудженими та організація їх працевлаштування, на які держава витрачає значні ресурси.

Тобто враховуючи особу засудженого, його поведінка в установі виконання покарань не свідчить про його виправлення та відсутність у нього мотивації на скоєння нових злочинів.

Суд, вислухавши пояснення засудженого, думку представника установи та позицію прокурора, вивчивши письмові матеріали подання та особової справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений довів своє виправлення після фактичного відбування 2/3 строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 06.12.2018 року, відповідно до якого він засуджений за ч.2 ст.309, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 11.01.2017 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.07.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06.02.2019 року вирок Богунського районного суду м.Житомира від 06.12.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено без змін.

Початок строку: 06.02.2019 року, кінець строку: 05.07.2021 року.

Відповідно до характеристики від 06.08.2020 року, що надана ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області за час відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області ОСОБА_5 характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Режим відбування покарання не порушує. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Стягнень та заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований, за відсутністю бажання. До роботи ставиться негативно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не виконує роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться негативно. Відповідно до норм КВК України не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, за відсутністю бажання; не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок; не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, за відсутністю бажання. У скоєному розкаюється. Має заборгованість за вироком суду в сумі 977, 01 грн..

Згідно витягу з протоколу №16 від 06.08.2020 комісія ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання, а тому більшістю голосів вирішено відмовити йому в умовно-достроковому звільненні.

Враховуючи все вищевикладене, виправлення засудженого ОСОБА_5 викликає сумніви, суду не надано доказів на підтвердження того, що засуджений змінився і в майбутньому він готовий стати законослухняним членом суспільства та заслуговує того щоб до нього застосували умовно-дострокове звільнення від покарання. На даний час суд не вбачає підстав для застосування до нього норм ст.81 КК України, а отже клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1