Справа №705/2931/20
1-в/705/387/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань в режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, зареєстрованого та мешканця до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 за даною справою засуджений вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2018 за ст. 15 ч.2 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 23.12.2017 по 23.01.2018. Згідно повідомлення Соснівського районного суду м. Черкаси за № 1.20/126/2018 від 08.02.2018, стосовно дати затримання, судом повідомлялося, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані дати затримання ОСОБА_5 .. Тому за наявності відомостей щодо затримання, початок строку обраховувався з 23.11.2017, з моменту затримання.
Початок строку відбування покарання: 23.11.2017. Кінець строку відбування покарання: 23.11.2021.
Станом на 23.07.2020 року ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання - 02 роки 08 місяців, не відбута частина становить 01 рік 04 місяці.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 23.07.2020, засуджений під час утримання в СІЗО м. Черкаси характеризувався негативно. До праці не залучався. Мав 1 стягнення, яке встановленому порядку погашено. Заохочень не мав. З 26.03.2018 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Допустив 3 порушення режиму відбування покарання, з них 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення, яке зняте у встановленому законом порядку. Виконує обов`язки днювального на відділенні № 11. До своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що заохочувався 4 рази правами начальника колонії. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Провину у скоєному визнає. Має заборгованість за вироком суду в сумі 1186,44 рн.
Представник адміністрації ДУ «Старобабанівська ВК (№92)» в судовому засіданні підтримав подане клопотання.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задоволити клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Прокурор в судовому засіданні вказував на наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 .. Прокурор пояснив, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» з 26.03.2018, характеризується позитивно, має чотири заохочення та двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності (06.02.2018 та 18.03.2019). Прокурор вказував, що засуджений за вироком суду має обов`язок погасити процесуальні витрати у сумі 1186,44 грн., заходів по погашенню заборгованості по процесуальним витратам не вживав. ОСОБА_5 на виробництві не працевлаштований, згідно даних медичної частини практично здоровий, виконує обов`язки днювального відділення № 11. Згідно даних особової справи ОСОБА_5 06.11.2019 був затриманий на території житлової зони з порушенням форми одягу, сперечався. Проведено бесіду профілактичного характеру. Крім того, 04.04.2020 ОСОБА_5 намагався обманним шляхом проникнути в локальну дільницю відділень СПС № 7-13 з порушенням форми (без нагрудного знаку), на зроблені зауваження працівників колонії лаявся. За таких обставин, поведінка засудженого в колонії не є стабільно позитивною і існує обґрунтований сумнів у виправленні засудженого.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має на меті виправлення засуджених та запобіганню нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Відповідно до вимог п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Крім того, у відповідності до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і
заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі. 26.03.2018 прибув до Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» Черкаської області.
На думку суду засуджений не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню, так як хоча стягнення погашені, за весь час відбуття покарання він має лише 4 заохочення, працевлаштований на виробництві не був, допускав неодноразово порушення режиму відбування покарання, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення і перевиховання, і його поведінка з дотримання вимог режиму відбування покарання, не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і на даний час не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.

З урахуванням зазначеного, посилання в судовому засіданні засудженого на те, що він щиро розкаявся та після звільнення має намір повністю змінити своє життя, в цілому, з врахуванням положень ст. 81 КК України, не спростовують висновків суду про те, що встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 ..

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду на протязі семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1