Номер провадження: 11-кп/813/534/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
за участі прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_13 та прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 р. про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження №0003241 від 05.05.2015 року відносно:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва Російської Федерації, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду було задоволено клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, кримінальне провадження №0003241 від 05.05.2015 р. відносно ОСОБА_10 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито, а також залишено без розгляду позовну заяву потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Обґрунтовуючи задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, суд прийшов до переконання, що з урахуванням того, що діяння, яке ставиться в провину ОСОБА_10 , мало місце 20.07.2009 р., на даний час пройшло десять років з моменту вчинення злочину, а обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих обставин, суд вважав за необхідне звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України; при цьому, рішення щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 суд не уповноважений приймати у разі закриття кримінального провадження, а тому дійшов висновку про необхідність його залишення без розгляду.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_13 зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону з наступних підстав:

- суд залишив поза увагою те, що свою вину у скоєнні ДТП обвинувачений ОСОБА_10 не визнав протягом всього досудового розслідування та судового розгляду, жодної матеріальної допомоги потерпілому не надавав, шкоду не відшкодовував, від розслідування ухилявся;

- судом не були дотримані вимоги щодо проведення та завершення судового розгляду в розумні строки, були неодноразово безпідставно відкладені слухання справи на тривалий термін, тим самим суд надав можливість стороні захисту затягнути розгляд кримінального провадження на 10 років та подати клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності;

- суд, в порушення вимог кримінального процесуального закону та судової практики, не дослідив наявні докази та не встановив вину обвинуваченого у вчинені даного ДТП, у зв`язку із чим помилково застосував відносно ОСОБА_10 ч. 1 ст. 49 КК України, адже застосування приписів цієї статті можливе лише щодо особи, яка вчинила злочин та вина цієї особи доведена обвинувальним вироком суду.

Посилаючись на викладені обставини, представник потерпілого просить скасувати ухвалу в повному обсязі.

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з підстав того, що суд при звільненні ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, всупереч вимогам закону та судової практики, зокрема, постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», не встановив винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, враховуючи невизнання ним своєї провини у скоєному та не призначив йому покарання.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді 1-ої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого та прокурора, які підтримали доводи поданих апеляційних скарг та просили їх задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз ухвали суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступне.

Дійсно, відповідно до припису п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частина 1 ст. 285 КПК України встановлює, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При цьому, ч. 8 ст. 284 КПК України передбачає, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті (тобто у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
В свою чергу, положення п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України встановлює, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину та до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.
При цьому, в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова) судам роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно матеріалів провадження, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого, тому зазначений злочин, згідно з приписами ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких.
10.09.2019 р. на адресу Приморського райсуду м. Одеси надійшло клопотання захисника ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (т. 2, а.с. 122-124), в якому остання зазначила, що з моменту настання події сплило 10 років, протягом якого її підзахисний від явки до органів досудового розслідування, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався, а строк притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався; при цьому, захисник також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_10 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
В судовому засіданні суду 1-ої інстанції від 26.09.2019 р. обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 подане стороною захисту клопотання підтримали (т. 2, а.с. 125).
Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання прокурора ОСОБА_8 на правову позицію, викладену в вищезазначеній постанові пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. №12, щодо необхідності встановлення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, враховуючи невизнання ним своєї провини у скоєному та не призначення йому покарання з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначені вище вимоги закону також підтверджуються судовою практикою, зокрема, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, при цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд 1-ої інстанції, отримавши клопотання особи про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від визнання особою вини, повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок також міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №385/1159/16, в якій Верховний Суд звернув увагу на те, що суд 1-ої інстанції, отримавши під час судових дебатів клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порушення вимог КПК України, не розглянув таке клопотання невідкладно та не закрив кримінальне провадження щодо особи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, на підставі чого рішення судів 1-ої та апеляційної інстанції були скасовані Верховним Судом, а особу звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Відтак, із урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції в даному випадку дійшов обґрунтованого та вірного висновку про необхідність задоволення клопотання сторони захисту та звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі ч. 4 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності та закриття кримінального провадження №0003241 від 05.05.2015 р.

Водночас, апеляційний суд окремо звертає увагу представника потерпілого на висновок, викладений у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2019 р. у справі №345/2618/16-к, відповідно до якого суд касаційної інстанції наголосив на тому, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди в порядку цивільного судочинства.
Апеляційний суд вважає частково обґрунтованими твердження представника потерпілого про те, що судом не були дотримані розумні строки судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 по різним причинам (тяганина досудового розслідування, повернення справи для додаткового розслідування, повернення обвинувального акту, зміна складів суду).

Разом з тим, в провадженні судді Приморського райсуду м. Одеси ОСОБА_1 , під головуванням якого було прийнято оскаржуване рішення, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 перебувало лише з 21.11.2018 р. (т. 2, а.с. 1), по справі було проведено 5-ть судових засідань, що свідчить про те, що судом приймалися можливі заходи для розгляду провадження у розумні строки.

Той факт, що судом 1-ої інстанції не були дослідженні всі докази у кримінальному провадженні, а було розглянуто клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі не свідчить про упередженість суду, оскільки, відповідно до наведеної вище практики Верховного Суду, суд зобов`язаний був розглянути вказане клопотання негайно, після його заявлення.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого й скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали суду 1-ої інстанції.

Керуючись ст.ст. 24, 284, 285, 288, 370, 404, 405, 407, 419, 532, КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_13 та прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 р. про звільнення ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження №0003241 від 05.05.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4