Провадження № 1-в/761/442/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

02 грудня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суддя, дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_2 , відповідь адміністрації Державної Установи «Київський слідчий ізолятор» за № 08/25901 від 15 грудня 2020 року, яка надійшла на запит суду 18 грудня 2020 року, дійшов висновку про таке.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У свою чергу, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 537 цього Кодексу, відповідне клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Як вбачається з відповіді адміністрації Державної Установи «Київський слідчий ізолятор» за № 08/25901 від 15 грудня 2020 року, яка надійшла на запит суду 18 грудня 2020 року, засуджений ОСОБА_3 прибув 11.11.2020 із ДУ «Закарпатська установа виконання покарань», слідував транзитом через ДУ «Київський слідчий ізолятор», вибув 04.12.2020 до ДУ «Городоцький виправний центр (№131)».

Отже, Державна Установа «Київський слідчий ізолятор» не є щодо засудженого ОСОБА_3 установою відбування покарання.

Наведене свідчить про те, що Шевченківський районний суд м. Києва не є місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання та, як наслідок, не наділений процесуальними повноваженнями розглядати питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання.

Відповідно до ст. 18 КВК України, місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі є виправна колонія. Згідно зі ст.4 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України, слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Однак, як вбачається з наявних в розпорядженні суду матеріалів, ОСОБА_3 до праці в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» не залучався.

Тобто наведене ще раз підтверджує ту обставину, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» не є місцем відбування покарання для засудженого ОСОБА_3 .

Отже, з вищевикладеного вбачається, що Шевченківський районний суд м. Києва не уповноважений на розгляд клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_3 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому таке клопотання підлягає поверненню адвокату ОСОБА_2 .

При цьому, суд одночасно роз`яснює адвокату ОСОБА_2 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_3 , право звернутись з таким клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до відповідного суду за місцем відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.11, ст.18 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суддя , -

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - повернути адвокату ОСОБА_2 для звернення до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з моменту її винесення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1