Справа № 212/1817/20
У Х В А Л А

21 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 187 ч. 2 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження, у якому стосовно обвинувачених під час досудового розслідування обрано запобіжний захід тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження у відношенні обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу. Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись на волі зможуть ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також є ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що він визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, не має наміру переховуватися від суду та впливати на потерпілих, які допитані у судовому засіданні.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 підтримав думку підзахисного, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на недоведеність прокурором зазначених ризиків, відсутність підстав вважати, що його підзахисний буде переховуватися від суду та впливати на учасників справи.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилався на те, що він має зареєстроване та постійне місце проживання у м. Кривому Розі, має цивільну дружину, яка народила у вересні дитину, батьком якої він не записаний у встановленому законом порядку, не має наміру переховуватися від суду та впливати на учасників справи, вважав, що прокурором не доведені вказані ризики.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 заперечив проти продовження строку тримання під вартою, зазначив, що ризики, на які вказує прокурор, ним не обґрунтовані, обвинувачений має постійне місце проживання в м. Кривому Розі, не має наміру впливати на хід судового провадження або переховуватися від суду, а тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.
Під час досудового розслідування у відношенні обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 15 липня 2020 року ухвалою суду продовжений по 12 вересня 2020 року включно, і в подальшому ухвалою суду від 31 серпня 2020 року продовжений до 29 жовтня 2020 року включно.
Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судовий розгляд справи відкладений на 11 листопада 2020 року, за клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 у зв`язку із перебуванням на лікарняному.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою. (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»).
При цьому суд враховує дані про особу обвинувачених, а саме обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, має зареєстроване місце проживання, офіційно не працевлаштований, інвалідності не має, обвинувачений ОСОБА_5 одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, офіційно не працевлаштований, інвалідності не має, не має зареєстрованого місця проживання у м. Кривому Розі, і доказів іншого суду не надано, а також зважає на суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Виходячи з викладеного, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, що в сукупності вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб, які обвинувачуються у їх вчиненні, а також те, що ці злочини віднесено згідно статті 12 КК України до тяжких злочинів, зокрема ч. 2 ст. 187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, які їм інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим строком на 60 днів.
Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, зокрема не вирішено питання щодо зміни обвинувачення, не допитано самих обвинувачених. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, на даному етапі, а також які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 331, 376 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 19 грудня 2020 року включно.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 19 грудня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1