У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/1317/20
Провадження № 1-кп/348/380/20

03 вересня 2020 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001050, які надійшли з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красіїв, Монастирського району, Тернопільської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст. 162, ч. 2. ст. 125 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

встановив:

До Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст. 162, ч. 2. ст. 125 КК України.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 заявила клопотання та подала письмову заяву, в якій відмовилася від обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за епізодом де вона є потерпілою, та просить закрити дане кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні клопотання потерпілої підтримав, просив закрити кримінальне провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив клопотання задовольнити, пояснив, що перешкоди для закриття кримінального провадження за цією підставою відсутні.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно з п. 6-1 ч.1 ст.67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах є обставиною, яка обтяжує покарання.

У обвинувальному акті, як обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 зазначено: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

З огляду на викладене очевидним є те, що формулювання поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» є ширшим за поняття «домашнє насильство» у нормі ст. 126-1 КК і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства. Тому поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» не є відсилочним, у розумінні законодавця має комплексний характер й регламентується у різних сферах суспільних відносин. Тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.

У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
Таким чином, аналізуючи комплексний характер домашнього насильства та виходячи з тлумачення закону до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, слід відносити не тільки злочин, передбачений ст. 126-1 КК, та злочин, що містить кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах», але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст. 1 Закону № 2229-VIII.
Обов`язковою умовою визнання судом злочину - незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта - пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).
Аналогічну позицію висловлено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №453/225/19.
Враховуючи те що кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України в частині епізоду, де потерпілою є ОСОБА_5 , яка є дружиною обвинуваченого, охоплюється поняттям "кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством" і обвинувачений був заздалегідь поінформований про зміст обвинувачення та має можливість ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення, оскільки обтяжуючою обставиною кримінального проступку зазначено, що його вчинено щодо подружжя, суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання потерпілої слід відмовити, тому що для закриття кримінального провадження за таких обставин існує пряма законодавча заборона.

На підставі ст. 26, 284, 315 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена в Івано-Франківський апеляційний суд протягом 7 днів з дня її оголошення через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1