Провадження № 1-кс/752/8480/20
У Х В А Л А

27.10.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146-1 КК України, ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2020 р.

в с т а н о в и в:

слідчий Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146-1 КК України, ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2020 р.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2020, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом № 570 о/с від 25.10.2019 на ОСОБА_7 з 25.10.2019 р. покладено тимчасове виконання службових обов`язків начальника Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Наказом № 9 о/с від 17.01.2020 р. ОСОБА_7 призначено начальником Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Виконуючи службові обов`язки начальника Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області з 25.10.2019 по 17.01.2020, ОСОБА_14 являвся керівником вказаного відділення поліції, у підпорядкуванні якого знаходився сектор кримінальної поліції з числа підлеглих працівників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .
ОСОБА_12 є працівником правоохоронного органу, виконує керівні, організаційно-розпорядчі обов`язки, тобто був представником влади та службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Слідчий зазначає, що діючи всупереч ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимогам статей 1, 2, 3, 6 підпунктів 1, 2 та 4 статті 7, пункту 1 статті 8, пункту 3 статті 11, підпунктів 1, 2 та пункту 3 статті 18, статті 19, статей 23, 43, 44, 45, 64 Закону України «Про Національну поліцію» статей 21, 28, 29, Конституції України, виконуючи обов`язки начальника відділення поліції, ОСОБА_12 не вжив, як керівник, якому стало відомо про вчинення насильницького зникнення у виді затримання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з подальшою відмовою визнати факт такого затримання, його підлеглими ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 заходів для їх припинення та не повідомив компетентні органи про злочин за наступних обставин.

Так, з метою покращення показників, щодо діяльності у сфері розкриття кримінальних правопорушень та території м. Кагарлика та Кагарлицького району Київської області у працівників сектору кримінальної поліції, а саме начальника сектору ОСОБА_10 , оперуповноважених сектору ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , виник спільний злочинний умисел на підшукування соціально незахищених, раніше судимих, осіб і в подальшому шляхом затримання та не визнання факту такого затримання, застосування під час такого затримання до потерпілих побоїв, мучення та інших насильницьких дій, з метою схилити їх до визнання у скоєнні кримінальних правопорушень.

Реалізуючи свій злочинний умисел 09.01.2020 після 20:00 год., ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , прибули до одноповерхової будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , у якій на той час тимчасово знаходилися та відпочивали ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

В подальшому, діючи узгоджено між собою, шляхом відкриття металопластикового вікна з зовнішньої сторони, проникненням до приміщення та відчинення вхідних дверей з внутрішньої сторони ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 зайшли у першу кімнату даного приміщення де на той час біля стіни знаходився ОСОБА_16 . Після чого ОСОБА_10 , побачивши ОСОБА_16 , застосував в обличчя останнього сльозогінний газ та почав наносити йому удари гумовим кийком в область шиї та спини, таким чином заподіюючи йому сильний фізичний біль. Після чого ОСОБА_10 , знову застосував в обличчя ОСОБА_16 сльозогінний газ та наказав лягти останньому на підлогу, завести руки за спину та не піднімати голову, що в подальшому ОСОБА_16 виконав. ОСОБА_10 одягнув на руки ОСОБА_16 кайданки, що явно виходячи з ст. 209 КПК України є моментом затриманням особи.

В цей час ОСОБА_9 пройшов до другої кімнати, де на той час у ліжку знаходився ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_9 побачивши ОСОБА_15 , застосував в обличчя останнього сльозогінний газ та витягнувши з ліжка кинув його на підлогу. В подальшому ОСОБА_9 почав наносити удари ногами по різним частинам тіла ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_9 підняв ОСОБА_15 та протягнувши останнього до кімнати де лежав ОСОБА_16 , наказав ОСОБА_15 лягти на підлогу, завести руки за спину та не піднімати, що в подальшому ОСОБА_15 виконав, а тому будучи змушеним, через застосування сили за таких обставин, явно виходячи зі ст. 209 КПК України є моментом затриманням особи.

В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 приблизно 30 хвилин періодично, почергово наносили удари ногами та гумовою палкою по різним частинам тіла фактично затриманих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Далі ОСОБА_10 , нехтуючи всіма правилами суспільної моралі, зірвав штани та труси з ОСОБА_15 , після чого знайденим у цьому ж приміщенні кухонним приладом «друшляком» з металевою рукояткою, ОСОБА_10 почав всовувати рукоятку в анальний отвір ОСОБА_15 , спричиняючи останньому сильний фізичний біль, фізичні та моральні страждання.

В цей час інші працівники поліції, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_11 насміхалися з вищевказаних дій ОСОБА_10 , та своєю присутністю, здійснювали додатковий психологічний тиск на ОСОБА_15 та таким чином підтримували його дії. В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 приблизно 10 хвилин періодично та почергово наносили удари ногами по різним частинам тіла ОСОБА_15 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, приблизно через 10 хвилин, після вищевказаних дій, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 підняли з підлоги ОСОБА_15 та напівголого вивели на вулицю, де помістили його у багажне відділення автомобіля марки «DAEWOO», модель «LANOS». В свою чергу ОСОБА_16 за наказом працівників поліції для ОСОБА_15 виніс штани, кросівки та куртку, а сам за наказом сів на заднє пасажирське сидіння вищевказаного автомобіля.

Працівники поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на цьому автомобілі «DAEWOO» із затриманими ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , який при цьому знаходився у багажному відділенні автомобіля, поїхали у невстановлене досудовим розслідуванням місце, на безлюдну галявину з деревами.

По прибуттю до безлюдної галявини, працівники поліції та ОСОБА_16 вийшли з салону автомобіля, а з багажного відділення без одягу та взуття виліз ОСОБА_15 . За цим потерпілі за наказом працівники поліції лягли на землю обличчям до низу. В такому положенні потерпілим протягом 30 хв. працівники поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 наносили удари ногами в область голови, тулуба та ніг, а також супроводжували свої дії тим, що при температурі повітря 0.8 градусів тепла обливали потерпілих водою, спричиняючи цим фізичний біль та страждання.

Після вищевказаних дій працівники поліції підвели ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до автомобіля та ОСОБА_15 за наказом працівників поліції одягнув на себе штани, кросівки та куртку.

Далі, виконуючи накази працівників поліції та боячись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_16 першим, а ОСОБА_15 за ним, залізли до багажного відділення службового автомобіля.

Після чого, працівники поліції направились до Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП у Київській області, що за адресою: Київська обл., м. Кагарлик, вул. Ярослава Мудрого, 13, де, припаркувавши автомобіль, витягнули з багажного відділення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

В подальшому, фактично затриманих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , працівники поліції не записуючи в жоден з облікових журналів, провели на третій поверх відділення поліції та наказали залишатись на місці сидячи у кутку коридору.

Через 10 хв. до затриманих підійшов ОСОБА_9 та, одягнувши кайданки на руки ОСОБА_15 , завів до кабінету №34. З порогу вказаного кабінету ОСОБА_10 накинув на голову мішок ОСОБА_15 , та спільно з ОСОБА_9 звалили його з ніг на підлогу. Далі ОСОБА_9 своїми ногами прижав до підлоги голову ОСОБА_15 , а ОСОБА_10 сів на його ноги, таким чином спільно повністю контролювали затриманого.

В подальшому, до рук ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 причепили два дроти, які вели від індуктора телефонного апарату «ТА-57», та приводячи в дію шляхом обертання ручки індуктора, протягом 20-30 хвилин подавали електричний струм до тіла ОСОБА_15 , який міг при максимальному обертанні досягати до 100 Вт, що спричиняло йому сильний фізичний біль та страждання. Періодично зупиняючи подачу електричного струму ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вимагали визнання від ОСОБА_15 у вчинених крадіжках, які мали місце на території м. Кагарлик та Кагарлицького району.

Не отримавши визнання від ОСОБА_15 його витягнули з кабінету №34 та положили на підлозі коридору поряд вказаного кабінету.

Далі в кабінет №34 працівники поліції завели ОСОБА_16 , де стягнувши на голову куртку, його повалили на підлогу. ОСОБА_9 ставши ногами на куртку ОСОБА_16 , а ОСОБА_10 силою утримуючи іншу частину тіла здійснили повний його контроль та спільно під пояс штанів вставили дроти, які вели від індуктора телефонного апарату «ТА-57», та приводячи в дію шляхом обертання ручки індуктора, протягом 20-30 хвилин подавали електричний струм до тіла ОСОБА_16 , який міг при максимальному обертанні досягати до 100 Вт, що спричиняло йому сильний фізичний біль та страждання. Періодично зупиняючи електричний струм ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вимагали визнання від ОСОБА_16 у вчинених крадіжок, які мали місце на території м. Кагарлик та Кагарлицького району.

Не отримавши визнання від ОСОБА_16 його також витягнули з кабінету №34 та положили на підлозі коридору поряд вказаного кабінету.

За вищевказаними діями працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 із застосуванням до затриманих електричного струму спостерігав ОСОБА_11 , який своєю присутністю здійснював додатковий психологічний тиск на ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , оскільки перед цим й сам застосовував відносно них насильство, тим самим усував можливі перешкоди з боку затриманих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в реалізації свого злочинного умислу.

В подальшому ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_10 , фактично затриманих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 причепив наручниками поряд свого кабінету до батареї опалення, а самі працівники поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 покинули робоче місце в Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУНП у Київській області.

Тим часом на третьому поверсі відділення поліції за своїм робочим місцем знаходилась оперуповноважена сектору кримінальної поліції ОСОБА_18 , яка побачивши пристебнутими кайданами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 протягом тривалого часу, доповіла старшому інспектору чергового відділення поліції ОСОБА_19 , який в свою чергу о 22.22 в присутності ОСОБА_18 здійснив телефонний дзвінок з належного йому номеру НОМЕР_1 до свого керівника, а саме виконуючого обов`язки начальника Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 на належний йому номер НОМЕР_2 , якому під час розмови тривалістю 35 сек. повідомив зазначені ОСОБА_18 обставини. В свою чергу менше, а ніж через 2 хв., а саме о 22.24 год. ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_20 , та під час розмови тривалістю 21 сек. вказав не перейматись питанням перебування в кайданках ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у приміщенні відділення поліції. Зазначене ОСОБА_12 , черговий ОСОБА_20 передав оперуповноваженій ОСОБА_18 , після чого протягом ночі жодні заходи у зв`язку з цим не вживались, компетентні органи про злочин не повідомлялись.

Під час перебування ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , на третьому поверсі відділення поліції, ОСОБА_15 близько 04.50 год. побачив свого знайомого ОСОБА_21 , який о 04.59 год. надав можливість використовуючи мобільний зв`язок з номером НОМЕР_3 поспілкуватись з матір`ю ОСОБА_22 за номером НОМЕР_4 . В ході розмови тривалістю 04 хв. 10 сек. ОСОБА_15 повідомив своїй матері про його затримання, катування та місце перебування в Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУНП у Київській області.

У свою чергу ОСОБА_22 . o 05.06 набрала своїй дочці ОСОБА_23 , яка є рідною сестрою ОСОБА_15 , на номер мобільного зв`язку НОМЕР_5 та в ході розмови тривалістю 04 хв. 56 сек. зазначила про затримання ОСОБА_15 , його катування та місце перебування.

Близько 08.00 год. 10.01.2020 ранку на робоче місце у Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУНП у Київській області прибули працівники поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Будучи на третьому поверсі ОСОБА_10 відстібнув кайданки з ОСОБА_15 та провів останнього до свого службового кабінету. Під тиском ОСОБА_10 , ОСОБА_15 розповів про його телефонні розмови з матір`ю та обізнаність родичів про його затримання та місце перебування.

ОСОБА_10 з метою прикриття своїх злочинних дій, а також злочинних дій начальника відділення поліції ОСОБА_12 по невжиттю заходів з припинення насильницького зникнення у вигляді затримання ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , продовжуючи не визнавати факт такого затримання, приніс останнім журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, у якому ОСОБА_15 та ОСОБА_16 під примусом ОСОБА_10 , зазначили про відсутність будь-яких претензій до працівників поліції та недійсний час залишення ними відділення поліції о 22.30 год. 09.01.2020. Саме такий, час слідував після повідомлення старшим інспектором чергового відділення поліції ОСОБА_19 виконуючого обов`язки начальника відділення поліції ОСОБА_12 про факт перебування ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в порушення вимог ст.ст. 210, 212, 213 КПК України, на третьому поверсі відділення поліції протягом тривалого часу, пристебнутими наручниками до батареї опалення.

О 08.50 год. 10.01.2020 до приміщення Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області прибули ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та її чоловік ОСОБА_24 , для з`ясувати місця перебування ОСОБА_15 . Не отримавши від чергового відділення поліції інформацію про долю ОСОБА_15 , його родичі вимагали зустрічі з виконуючим обов`язки начальника відділення поліції ОСОБА_12 , який як керівник зобов`язаний вжити заходів для припинення насильницького зникнення ОСОБА_15 .

Так, близько 11.50 год. ОСОБА_12 родичам ОСОБА_15 під час спілкування недостовірно зазначив, про відсутність ОСОБА_15 у приміщенні відділення поліції, який в цей час знаходився під повним контролем його підлеглих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

За цим, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з метою прикриття своїх злочинних дій, а також злочинних дій начальника відділення поліції ОСОБА_12 по невжиттю заходів з припинення насильницького зникнення у вигляді затримання ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , продовжуючи не визнавати факт такого затримання, поза полем зору близьких родичів ОСОБА_15 , близько 14.00 год. 10.01.2020 вивели останнього з приміщення відділення поліції. Автомобілем ОСОБА_15 працівники поліції ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 вивезли на територію металобази, що на перехресті вулиць Городецького та Першого травня у м. Кагарлик Київській області. У вказаному місці працівники поліції, перед тим як відпустити, надали ОСОБА_15 можливість о 14.32 год. здійснити телефонний дзвінок з номеру НОМЕР_6 матері ОСОБА_22 , де в ході розмови тривалістю 12 сек. ОСОБА_15 вимушено повідомив про задовільний стан його здоров`я та місце знаходження. В подальшому працівники поліції ОСОБА_15 залишили та він з численними тілесними ушкодженнями у вказаному місці виявлений близькими родичами.

В той же день, фактично затриманий ОСОБА_16 продовжував бути прикутим кайданками до батареї опалення та в подальшому приблизно 21:00 год. 10.01.2020 працівники поліції знявши з нього кайданки та не визнаючи факт такого затримання з погрозами відпустили з приміщення Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП у Київській області.

Працівники поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 здійснивши фактичне затримання ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в період більше доби, а саме приблизно з 20.00 год. 09.01.2020 по 21.00 год. 10.01.2020, не вчинили жодних обов`язкових дій передбачених ст.ст. 210, 212, 213 КПК України, тим самим відмовились визнати факт такого затримання.

В свою чергу виконуючий обов`язки начальника Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 , будучи керівником вказаного відділення поліції, достовірно знаючи не пізніше 22.22 год. 09.01.2020 від старшого інспектора чергового ОСОБА_19 про факт насильницького зникнення у формі затримання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а саме перебування цих осіб в порушення вимог ст.ст. 210, 212, 213 КПК України, на третьому поверсі відділення поліції протягом тривалого часу, пристебнутими наручниками до батареї опалення, не вжив заходів до їх припинення та не повідомив компетентних органів про цей злочин.

У зв`язку з цим, 23.10.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у невжитті керівником, якому стало відомо про вчинення дій (насильницького зникнення у виді затримання представником держави, з подальшою відмовою визнати факт такого затримання), його підлеглими заходів для їх припинення та неповідомлення компетентних органів про злочин, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України.

Посилаючись на тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , ризики, передбачені ст.177 КПК України, і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в ході судового розгляду підтримали клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри, а також ризики можливого переховування від органів досудового розслідування, спотворення доказів, впливу на свідків, оскільки ОСОБА_7 обіймав керівну посаду в органах поліції, усвідомлює суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення та невідворотність покарання.

Адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження обґрунтованості підозри та існування ризиків, які ґрунтуються лише на припущеннях. При застосуванні запобіжного заходу адвокати просили врахувати дані, що характеризують особу їх підзахисного та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням свободи.

Підозрюваний підтримав своїх захисників.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2020, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

23.10.2020 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України.

Звертаючись до суду, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В силу положень ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм і застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Під час розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України, що підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_15 про вчинення щодо нього злочину від 27.05.2020; показаннями свідка ОСОБА_23 ; показаннями свідка ОСОБА_24 ; показаннями свідка ОСОБА_15 ; показаннями свідка ОСОБА_21 ; показаннями потерпілого ОСОБА_15 ; показаннями потерпілого ОСОБА_16 , показаннями свідка ОСОБА_18 ; показаннями свідка ОСОБА_19 ; протоколом невідкладного обшуку, проведеного з 27.05.2020 на 28.05.2020 у приміщенні Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП у Київській області; копіями журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП у Київській області.

Слідчий суддя не надає оцінку належності, допустимості і достатності даних доказів, що долучені до клопотання, на підтвердження винності особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню в ході судового розгляду кримінального провадження, а лише оцінює в даному випадку їх достатність для підтвердження того, що підозрюваний може бути причетний до вчинення злочину.

При вирішенні клопотання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу крім наявності обгрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146-1 КК України, слідчий суддя приймає до уваги обставини, що характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, позитивно характеризується, раніше не судимий.
Також слідчий суддя приймає до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Звертаючись до суду слідчий просить застосувати до підозрюваного. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, перешкоджати іншим шляхом кримінальному провадженню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Тяжкість злочину не є безумовною підставою для тримання особи під вартою без доведеності доцільності застосування такого запобіжного заходу та ступеня суспільної небезпечності даної особи.
В ході розгляду клопотання не знайшло свого підтвердження посилання слідчого на існування ризику щодо можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, таких доказів органом досудового розслідування надано не було. Крім того, слідчим здійснено виклик ОСОБА_7 , на який останній з`явився, що свідчить про відсутність у нього наміру переховуватись.
Органом досудового розслідування не надано слідчому судді доказів, які б підтверджували суспільну небезпечність ОСОБА_7 , як особи, запобігти якій можливо лише ізолювавши підозрюваного в умови слідчого ізолятора.
Слідчий суддя, враховуючи ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може впливати на свідків, перешкоджати у інший спосіб кримінальному провадженню, так як ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу, обізнаний з тактикою і методами проведення як оперативних заходів, так і слідчих дій, обставини, визначені ст.178 КПК України, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, відсутність доказів, які б свідчили про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного, вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України надасть можливість запобігти наявним ризикам, забезпечить дієвість кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а крім того не призведе до порушення особистих прав підозрюваного та захистить суспільний інтерес.
Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити, на думку слідчого судді, виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, враховуючи наявні ризики, характер вчиненого кримінального правопорушення.
З врахуванням викладених обставин в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і вважаю за можливе застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з визначенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2,3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146-1 КК України, ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2020 р. відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язавши:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не залишати межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватись зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до органів міграційної служби паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 24.11.2020 р.

Ухвалу надіслати до виконання до управління поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя