Дата документу 12.10.2020 Справа № 554/6870/19
Провадження № 1-кс/554/478/2020
УХВАЛА
Іменем України
12 жовтня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю скаржника ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судвоовму засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого і прокурора в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України, -
в с т а н о в и в :

03 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у м.Полтава ОСОБА_6 від 15.07.2019 року; зобов`язати територіальне управління державного бюро розслідувань розташоване у місті Полтава визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000290, вручивши пам`ятку потерпілого та допитавши у зазначеному статусі, зобов`язати зазначений слідчий орган провести слідчі дії передбачені клопотанням засудженого ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги вказував, що він декілька разів у червні та липні 2019 року звертався до слідчого органу з клопотаннями про визнання його потерпілим та проведення ряду слідчих дій, однак відповіді не отримував. В кінці липня отримав постанову слідчого від 15.07.2019р. про відмову у задоволенні клопотання від 26.06.2020 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000290. Вважає постанову необґрунтованою і такою що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_7 скаргу підтримали, наполягали на її задоволенні.

Слідчий скаргу не визнала, просила відмовити у її задоволенні.

Прокурор в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомляв.

Згідно ч.3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000290, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Судом встановлено, що у провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000290 від18.04.2019 року.

Під час проведення досудового розслідування, 26.06.2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві із клопотанням про визнання його потерпілим та проведення ряду слідчих розшукових дій.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 15.07.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання зпосиланням на те, що у клопотання ОСОБА_3 не наведено обґрунтування спричинення йому моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, такі ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обаствини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1,2,3 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і в зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, узагальнюючи практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, у листі № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року вказував, що відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг. Відповідно до Рекомендації Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 р. під поняттям "потерпілий" слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.

За таких обставин, приходжу до висновку, що процесуального статусу потерпілого особа набуває з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення до слідчого, прокурора. Виявивши при прийнятті заяви наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочинає розслідування, вручивши потерпілому пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки, або з моменту подання нею вже після початку розслідування заяви про залучення до провадження як потерпілого і вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Згідно ч. 2 вказаної статті, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що в матеріалах справи достатньо даних які вказують на те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим належним чином не вмотивована, а тому скарга в частині вимог про її скасування підлягає задоволенню.

Разом з тим, питання, пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні, та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа, та який, у відповідності до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Таким чином, слідчий суддя не уповноважений зобов`язувати слідчого, прокурора проводити ті чи інші слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні, тому скарга в частині зобов`язання визнати потерпілим та провести ряд слідчих дій задоволенню не підлягає.

Однак слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 26.06.2020 року з винесенням вмотивованої постанови за результатами його розгляду відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України.
Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 303, 307, ч. 2 ст. 376 КПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого і прокурора в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 15.07.2019 року про відмову у задоволенні клопотання.

Зобов`язати уповноважену особу Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 26 червня 2019 року датовану про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000290 від 18.04.2019 року, з винесенням вмотивованої постанови за результатами його розгляду відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 15.10.2020 року о 08.00 год.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м.Полтави ОСОБА_1