НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
02 листопада 2020 року Справа № 322/275/19 (Провадження № 1-кс/322/258/20)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , її представника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла до суду з Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області 08.09.2020, за ст.44-3 КУпАП щодо

ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є пенсіонеркою, проживає за адресою : АДРЕСА_1 .

встановив:
в провадженні Новомиколаївського районного суду Запорізької області (головуючим у якому відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обрано суддю ОСОБА_4 ) перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Ухвалою судді від 25.09.2020 призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченої ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_4 . Обвинувачена підтримала заяву захисника. Заява обґрунтована тим, що батько потерпілого ОСОБА_7 декілька років назад працював у Новомиколаївському районному суді.

Обвинувачена і її захисник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Клопотань, щодо питань про розгляд заяви, або ж заяв і пояснень по її суті, вказаними особами не подано.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши заяву, вислухавши прокурора і представників потерпілих, які заперечували проти задоволення заяви, дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов наступних висновків.

Параграфом 6 главою 3 КПК України регулюються відводи у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Положенням ст.76 КПК України визначені випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що батько потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_3 у 2008-2015 роках працював у Новомиколаївському районному суді на посадах помічника заступника голови суду (2008-2011 р.р.) і помічника судді (2011-2015 р.р.).

16.07.2015 ОСОБА_3 був звільнений у зв`язку із звільненням (вихід у відставку) судді ОСОБА_8 .

В заяві відсутні будь-які посилання, на положення процесуального закону, на підставі яких вона була подана, однак з її змісту можна дійти висновку, що заява обґрунтована саме п.4. ч.1 ст.75 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Другим показником Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах. Перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б з огляду на розумну оцінку ситуації якимось чином вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в період роботи у Новомиколаївському районному суді Запорізької області був підпорядкований заступнику голови суду, а в подальшому судді ОСОБА_8 . Відомостей які вказували, що ОСОБА_3 колись був підпорядкованим судді ОСОБА_4 встановлено не було.

Суддею ОСОБА_4 перед початком розгляду провадження не висловлювалась думка про винуватість чи невинуватість особи (принаймні відомості протилежного відсутні).

Отже, з точки зору суб`єктивного критерію, вказана у заяві про відвід судді ОСОБА_4 обставина, на думку суду, не є такою, що виключає його участь у розгляді провадження, оскільки відсутні підстави, які б викликали сумніви в неупередженості та неможливості ухвалення вказаним суддею об`єктивного рішення.

Відсутні відомості про те, що головуючий суддя є родичем когось із сторін.

Суддя ОСОБА_4 не приймає повторної участі у розгляді провадження.

Суд не має підстав при прийнятті рішення по суті заяви враховувати положення п.3 ч.1 ст.34 КПК України відповідного до якого, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження оскільки, по-перше вказані обставини є підставами для передачі в інший суд, а не для відводу, по-друге ОСОБА_3 не є потерпілим, натомість у кримінальному провадженні, законним представником потерпілого ОСОБА_7 залучено ОСОБА_9 .

Сторона захисту заявивши відвід судді, як вже зазначалося в ухвалі, в обґрунтування заяви взагалі не посилалася на жодну норму процесуального права, тому підстави для визнання її обґрунтованою відсутні, через що в задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.75,81 КПК України, суд

ухвалив:
в задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні ЄУ №322/275/19 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1