Кримінальне провадження № 629/2439/20
Номер провадження 1-кп/629/382/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000520 від 16.04.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова, Харківської області, громадянки України, з незакінченою вищою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючої, перебуваючої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 15 листопада 2019 року, знаходячись у приміщенні Лозівського відділу поліції ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 7, маючи умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, усвідомлюючи, що надані нею відомості не відповідають дійсності, будучи у встановленому законом порядку попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення згідно ст. 383 КК України, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місце і розуміючи, що чинить протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою відшкодування та повернення належного їй загубленого з власної необережності мобільного телефону марки «HUAWEI P8 Lite 2017», подала у письмовій формі заяву завідомо неправдивого змісту про вчинення відносно неї кримінального правопорушення старшому оперуповноваженому сектору кримінальної поліції Лозівського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 про те, що 14 листопада 2019 року, не встановлена особа шахрайським шляхом заволоділа належним їй мобільним телефоном марки «HUAWEI P8 Lite 2017».

Вищевказаний документ, тобто заяву, відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Лозівського відділу поліції ГУНП в Харківській області за № 1209 від 15.11.2019 року о 14 годині 08 хвилин.

16 листопада 2019 року слідчим СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківської області за вказаним у заяві фактом шахрайства, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001691 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0001691 від 16.11.2019 року, встановлено відомості про те, що подія вчинення шахрайських дій у відношенні ОСОБА_4 не мала місця, тобто остання навмисно та неправдиво повідомила співробітникам поліції завідомо неправдиві відомості щодо вчинення відносно неї кримінального правопорушення, з метою відшукання та повернення належного їй загубленого з власної необережності мобільного телефону марки «HUAWEI P8 Lite 2017». За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001691 від 16.11.2019 року, слідчим 23.04.2020 року прийнято рішення про його закриття.

Крім того, 07 грудня 2019 року, ОСОБА_4 з 10 години до 10 години 25 хвилин, перебуваючи в службовому кабінеті № 26 СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 7, під час допиту в якості потерпілої по кримінальному провадженню № 0001691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за давання завідомо неправдивих показань, розуміючи, що чинить протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час допиту умисно надала старшому слідчому СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_7 , завідомо неправдиві показання про вчинення відносно неї 14 листопада 2019 року в м. Лозова, на мікрорайоні № 3, кримінального правопорушення, а саме заволодіння шахрайським шляхом належно їй мобільного телефону марки «HUAWEI P8 Lite 2017».

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0001691 від 16.11.2019 року, встановлено відомості про те, що подія вчинення шахрайських дій у відношенні ОСОБА_4 не мала місця, тобто остання навмисно та неправдиво повідомила співробітникам поліції завідомо неправдиві відомості щодо вчинення відносно неї кримінального правопорушення. За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001691 від 16.11.2019 року, слідчим 23.04.2020 року прийнято рішення про його закриття.

Обвинувачена ОСОБА_4 винною себе визнала та пояснила у судовому засіданні, що дійсно скоїла кримінальні правопорушення при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєних нею кримінальних правопорушень.

Враховуючи пояснення обвинуваченої, а також те, що вона не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості її позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченої та дослідженням даних, які характеризують її особу, матеріалів, що підтверджують місцезнаходження речових доказів при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, та за ч. 1 ст. 384 КК України, тобто завідомо неправдиве показання.
Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченої та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь вчинених нею кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, одне з яких є проступком, а інше нетяжким злочином.

Дослідженням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що раніше не судима, з незакінченою вищою освітою, не працює, не заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Згідно досудової доповіді Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 02.07.2020 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є середнім, ризик небезпеки для суспільства середній.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сукупності усіх обставин, що їх характеризують, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченої, обставин вчинення кримінальних правопорушень і ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч. 1 ст. 383 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Підстав до застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає, так як суд застосовує до неї покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 384 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт строком до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовуються до жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною

Згідно з ч. 3 ст. 60 КК України арешт не застосовується до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Згідно з ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв`язку з чим їй не може бути призначене покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 384 КК України, тому суд приходить до висновку про необхідність ухвалення відносно обвинуваченої ОСОБА_4 обвинувального вироку та звільнення її від покарання, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України на підставі ч. 1 ст. 74 КК України в зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення покарання.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України та призначити покарання
за ч. 1 ст. 383 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення їй покарання, передбаченого санкцією цієї статті.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обирати.

Речові докази по справі:

- документи, а саме три аркуші паперу формату А-4, на яких маються СМС - повідомлення від ОСОБА_4 , які були збережені та зафіксовані за допомогою додатку «Screenshot» та які долучені до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1