Ухвала
іменем України

21 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 296/4328/17
провадження № 51-4242ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 лютого 2020 року

та ухвалу Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 0001252 від 21 липня 2019 року

за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що відповідно до ст. 89 КК не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Встановлені обставини
За вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 лютого

2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання

у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII) зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 22 липня 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Також вирішено питання щодо судових витрат та долю речових доказів.
Луганський апеляційний суд ухвалою від 17 червня 2020 року залишив

без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , а зазначений вирок міського суду щодо ОСОБА_5 без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок міського та ухвалу апеляційного судів, і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 .
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону у своїй касаційній скарзі захисник не посилається на конкретну з підстав, передбачених ч. 1

ст. 438 КПК, для скасування оскаржуваних судових рішень.
Касаційна скарга не містить посилань на конкретні норми матеріального і процесуального права, порушені, на думку захисника, місцевим та апеляційним судами, а також обгрунтування того, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обгрунтованість оскаржуваних рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку й ухвали відповідно до статей 284, 370, 404, 412414 і 419 КПК і ч. 1 ст. 115 КК у їх взаємозв`язку.
Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду.
Захисник не зазначив,чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно

не задовольнив, та яких конкретно доводів, наведених у його скарзі, усупереч

ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив,унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також захисник у касаційній скарзі не навів конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду

на спростування доводів захисника в апеляційній скарзі з посиланням

на конкретні положення процесуального та матеріального права. Натомість він наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та вказує на необхідність дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали районний і апеляційний суди, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 лютого 2020 року

та ухвалу Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3