Справа № 393/56/20
Провадження № 1-кп/390/230/20
УХВАЛА

"06" листопада 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький кримінальне провадження № 0000259 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нерубайка, Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не маючого утриманців, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК України.

До теперішнього часу судове провадження не завершене.

В судовому засіданні прокурор подала до суду письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тимання під вартою. В клопотанні вказує, що за час перебування ОСОБА_5 під вартою ризики, які попередньо стали підставою для обрання та продовження стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не втратили своєї актуальності, а саме: ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 заперечила проти клопотання прокурора та в свою чергу подала до суду письмове заперечення, яке обґрунтовує тим, що перераховані прокурором ризики не мають відповідного обґрунтування, а фактично лише перераховані, вказує, що ОСОБА_5 є особою, яка не має судимості, постійно хворіє і потребує лікування, яке в СІЗО не надається, має постійне місце реєстрації в с. Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області та доньку, яка проживає у цьому ж населеному пункті. Також зазначає, що донька ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою, в якій просить застосувати до свого батька ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту та у випадку застосування такого запобіжного заходу буде сприяти тому, щоб батько виконував всі покладені на нього обов`язки. У зв`язку з чим, просить обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем її проживання в АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора та підтримав заперечення, подане його захисником.

Донька обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засідання підтримала подану нею заяву та запевнила суд, що у випадку зміни її батьку запобіжного заходу буде сприяти тому, щоб останній виконував покладені на нього судом обов`язки.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, в межах заявленого клопотання, суд виходить з наступного.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід в виді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом та має застосовуватись виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно Рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім цього, з правових позицій Європейського суду з прав людини, викладених за розглянутими ним справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», вбачається, зокрема те, що відповідно до п.3 ст.5 Конвенції по закінченню деякого часу сама тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами.

Відповідно до п.1-3, ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п.2 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5, ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на доводи сторін кримінального провадження, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, де проживає разом з донькою, отже має соціальні зв`язки, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який має хронічні захворювання, та потребує лікування, за відсутності поданих суду доказів порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та доказів недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, тому суд не вбачає підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою і вважає можливим змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодовий домашній арешт за адресою проживання його доньки ОСОБА_6 - АДРЕСА_3 , що на переконання суду, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередить існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку
Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 331, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, строком до 04.01.2021 року, з покладенням наступних обов`язків, згідно ч.5 ст. 194 КПК України:

1) не виїжджати за межі с.Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області без дозволу суду та прибувати за викликом до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 ,- цілодобово, а в разі проходження стаціонарного лікування - приміщення лікарні;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники поліції мають право з`являтись у його житло з метою контролю за його поведінкою і отримання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням, покладених на нього судом зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Строк дії ухвали визначити до 04 січня 2021 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та до Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Повний текст ухвали виготовлено 10 листопада 2020 року

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1