Справа № 364/828/20
Провадження № 1-кп/364/109/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника уповноваженого органу з питань пробації Володарського районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 07.08.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарка Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 07.08.2020 р. близько 15 год. 30 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, на дорозі вул. Шевченка в смт Володарка Київської області, поблизу домоволодіння № 40, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на задньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі усної домовленості перебуває у користуванні потерпілого ОСОБА_5 . В подальшому потерпілий ОСОБА_5 вимкнув двигун, вийшов з автомобіля, а ключі залишив у замку запалювання. ОСОБА_4 , скориставшись цим, пересів на водійське сидіння та, діючи умисно, повторно, всупереч волі потерпілого ОСОБА_5 , ввімкнувши двигун транспортного засобу, вирушив на ньому в напрямку вул. Кооперативна в смт Володарка Київської області, чим незаконно заволодів транспортним засобом. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись на перехресті вул. Семена Палія та вул. Будівельна в смт Володарка Київської області, не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив наїзд на бетонний паркан домоволодіння АДРЕСА_2 , внаслідок цього автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Після цього ОСОБА_4 з місця події зник.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 11 919,38 грн.

Допитаний у судовому засіданні 30.11.2020 р. обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ньому докази не заперечує, не оспорює, у вчиненні кримінального правопорушення щиро розкаюється та шкодує, що вчинив це кримінальне правопорушення.

По суті обвинувачення та заданих запитань обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 07.08.2020 р. зустрівся у смт Володарка з потерпілим, перед цим подзвонив йому (чи його матері, точно не пам`ятає) та попросив, щоб його забрали з центру додому. Дядя Вова (потерпілий ОСОБА_5 ) забрав його, а прокинувся він вже у поліції, оскільки названого дня був «нормально випивши», пив горілку та пиво. Ми поїхали додому, далі я, дійсно, керував автомобілем, ключі були залишені в машині, поїхав прямо (без конкретної мети і напрямку), в`їхав у паркан та побіг додому. Також повідомив потерпілого і суд про намір відшкодувати потерпілому шкоду, в тому числі винайти можливість купити автомобіль, якщо це треба.

Показання обвинуваченого, на переконання суду, є логічними і послідовними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння ним змісту істотних для цього кримінального провадження обставин вчинення злочину, добровільності та щирості його позицій.

Потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у судовому засіданні надав покази про те, що згаданий вище автомобіль перебуває у його користуванні. Названого дня він забрав обвинуваченого від магазину «Філія» та повіз додому на вул. Шевченка. Коли під`їхали, за обвинуваченим вийшла його цивільна жінка та мати, оскільки той був п`яний. Ключі, дійсно, залишилися у замку запалення. Коли я вийшов до матері обвинуваченого, той переліз на водійське сидіння (в машині нема переднього пасажирського сидіння, тому це легко зробити) та поїхав. Мені дали велосипед, я поїхав за ним, але ніде не знайшов. Потім подзвонила поліція (всі документи були в бардачку) та повідомили, що машина на вул. Будівельній у паркані.

Беручи до уваги, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши, що він та потерплий правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості їх позицій, роз`яснивши обмеження права оскаржити визнані ними обставини в апеляційному порядку та заслухавши думку присутніх у судовому засіданні учасників судового розгляду, суд на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на викладене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, і кваліфікує такі дії за частиною другою статті 289 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд вважає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння (пункт 13 частини першої статті 67 КК України).

До обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, становить 11 919,38 грн.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Володарка Київської області, є громадянином України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 49-50), освіта професійно-технічна (а.п. 52), не працює, офіційно не одружений, проте має на утриманні двох малолітніх дітей, 2017 р.н. та 2019 р.н. (а.п. 54, 55), також у судовому засіданні обвинувачений повідомив про народження в нього нещодавно 11.10.2020 р. третьої дитини від його цивільної дружини. Згідно з довідкою-характеристикою виконавчого комітету Володарської селищної ради Київської області від 10.08.2020 р. до складу його сім`ї входять мати, брат, дві сестри та два племінника; компрометуючих даних до селищної ради не надходило (а.п. 56), невійськовозобов`язаний.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 є раніше судимим, а саме: спочатку вироком Володарського районного суду Київської області від 03.07.2013 р. (справа № 364/787/13-к, провадження № 1-кп/364/41/13) за частиною третьою статті 185 ККК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 КК України та встановленням іспитового строку 3 роки. Надалі з урахуванням цього вироку був засуджений вироком названого суду від 08.08.2013 р. (справа № 364/1045/13-к, провадження № 1-кп/364/52/13) за частиною третьою статті 185 КК України із призначенням остаточного покарання на підставі частини четвертої статті 70 КК України за сукупністю злочинів до 5 років позбавлення волі (а.п. 60-66); ухвалою Апеляційного суду Київської області змінено цей вирок в частині покарання на покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки (а.п. 58); 14.04.2016 р. ОСОБА_4 був звільнений умовно-достроково з Бориспільської виправної колонії № 119 (Київська обл.) з невідбутою частиною покарання 10 місяців 24 дні позбавлення волі (а.п. 59).

Відповідно до статей 314-1, 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, бере до відома досудову доповідь, складену Володарським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 26.11.2020 р. (а.п. 36-39) на виконання ухвали суду від 15.10.2020 р. (а.п. 23-25).
Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, ОСОБА_4 раніше судимий, вперше був притягнений до кримінальної відповідальності у віці 18 років; тому рівень впливу історії його правопорушень оцінюється як дуже високий. Разом з тим, обвинувачений проживає в смт Володарка Київської області, у шлюбі не перебуває, але проживає разом зі своєю сім`єю: співмешканкою та двома неповнолітніми дітьми, 2017 р.н. і 2019 р.н. Стосунки між членами сім`ї добрі, конфліктних ситуацій не виникає; сім`я проживає у будинку, що належить матері обвинуваченого; умови проживання добрі. У 2012 році закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Володарський професійний аграрний ліцей», далі навчання не продовжував, не було коштів для цього. До обвинувачення працював без офіційного працевлаштування муляром-штукатуром. На тепер також працює різником буряка, роботою задоволений, оплата добра, на утримання сім`ї вистачає, потреби у додаткових коштах не має. Під час проведення бесіди з ОСОБА_4 не спостерігалося проявів агресії, мислить чітко, самооцінка нормальна, має комунікативні навички та йде на контакт. Зі слів ОСОБА_4 алкогольні напої він вживає рідко, востаннє у день скоєння злочину. Ствердив також, що психоактивних речовин ніколи не вживав та не вживає. Обвинувачений ОСОБА_4 друзів не має, проте має багато знайомих, які йому допомагають, в свою чергу він також допомагає їм. Спілкується зі своїми батьками та родичами, стосунки нормальні. Осіб, які притягувались до кримінальної відповідальності, серед них немає. Вільний час проводить, займаючись столярними роботами та спілкуючись зі своїми знайомими, займається господарськими домашніми справами. Обвинувачений не ідентифікує себе з кримінальною особистістю. Щодо скоєного ним правопорушення виніс для себе урок, йому не потрібно вживати алкогольні напої, тому на тепер не вживає. В ситуації, що склалася, бачить лише «мінуси», тому що виникло багато проблем, зокрема фінансового характеру, зазначив, що він готовий до зміни способу свого життя, має певні плани на майбутнє, зокрема зробити домашній столярний цех та мріє придбати автомобіль.
Рівець оцінки ризику вчинення потворного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, як середній.

Органом пробації в досудовій доповіді зроблено висновок про можливість виправлення ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вчинення ним тяжкого злочину за визначенням статті 12 КК України, наявність обставин, що обтяжують йому покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, та наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, бере до уваги особу винного, який повністю визнав свою вину, дав суду правдиві та послідовні покази, кається у вчиненому, та своєю поведінкою та способом життя стверджує, що він може і бажає стати на шлях виправлення, зробивши кроки на виправлення, припинивши після події вживати алкогольні напої, до того ж обвинувачений повинен утримувати трьох малолітніх дітей, молодша дитина, з його слів, народилася лише у два місяці тому у жовтні цього року (що не заперечувалося іншими учасниками), повинен відшкодувати потерпілому завдану пошкодженням автомобіля шкоду, про що ним сказано в судовому засіданні, а також зважаючи на зроблені органом пробації висновки, тому встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах суспільства.

Зважаючи на усе наведене та враховуючи позицію прокурора, висловлену в судовому засіданні, наведений вище висновок органу пробації, суд дійшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією частини другої статті 289 КК України , із застосуванням статті 75 КК України щодо звільнення його від відбування покарання з випробуванням, визначивши максимальний іспитовий строк та поклавши на нього передбачені статтею 76 КК України обов`язки.

На переконання суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду про те, що відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності. Отже, не може вважатися справедливим обрання більш суворого покарання з огляду лише на кримінальне минуле особи, без належного врахування особливостей даного конкретного злочину й інших даних, що всебічно характеризують винного та відображають його ставлення до скоєного (постанова Верховного Суду від 13.11.2018 р. у справі № 401/2807/16-к).

Аналогічно Верховний Суд у постанові від 06.08.2020 р. у справі № 759/13520/18 також визнав за можливо призначення іспитового строку особі за наявності непогашеної судимості, вказавши на дискреційність повноважень суду у застосуванні, зокрема, статті 75 КК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, та індивідуалізації покарання, тобто конкретизації виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що продовжений обвинуваченому ухвалою суду від 15.10.2020 р. строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання спливає 14.12.2020 р., тому враховуючи думку прокурора щодо відсутності підстав для обрання запобіжного заходу, а також беручи до уваги, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, становить 11 919,38 грн., шкода не відшкодована. Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог статей 100, 124 КПК України.

Також, керуючись приписами частини четвертої статті 174 КПК України, за якою суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, зокрема, у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, тому суд вбачає підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 11.08.2020 р. (а.п. 45-47).

Керуючись частиною другою статті 289 КК України, статтями 100, 124, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 статтю 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання, повідомляти цей уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 2 942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) грн. 10 (десять) коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 11.08.2020 р. (справа № 364/749/20, провадження № 1-кс/364/239/20), а саме: на автомобіль марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору разом з ключами до нього у кількості двох штук.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 07.08.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору разом з ключами до нього у кількості двох штук, що перебувають на зберіганні при Володарському відділенні поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, повернути власнику.

Копію цього вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1