Справа № 748/1039/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/629/20
Категорія - ч. 2 ст. 361-2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 травня 2020 року за № 0002958, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Глухівського району Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 361-2 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13.05.2020 року між прокурором ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002958 від 04.05.2020 року.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361-2 та ч.2 ст. 361-2 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.361-2 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч.2 ст.361-2 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено йому остаточне покарання за ці злочини у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави

процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні в розмірі 7850 грн. 50 коп.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 12 січня 2019 року, о 18 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний персональний комп`ютер марки «Rombus» серійний номер D0613 та маючи підключення до мережі Інтернет через Інтернет-провайдера ФОП « ОСОБА_11 », реалізуючи свій умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматичних системах, створена та захищена відповідно до чинного законодавства, являючись користувачем форуму « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який спеціалізується на несанкціонованих покупках, продажу та обміну аккаунтів до соціальних мереж, під псевдонімом « ОСОБА_12 » створив тему під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у якій розмістив посилання на хмарне сховище «dropmefiles.com», що є загальнодоступним, куди завантажив та відкрив у вільний доступ файл у форматі «txt.» об`ємом 7 859 172 кб., в якому знаходилися 228395 адрес електронних поштових скриньок з паролями для входу до них, більшість із яких є валідними та в яких відповідно до ст. 31 Конституції України та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» міститься інформація з обмеженим доступом, яку він отримав протягом 2017 року з Інтернет ресурсів «darkweb.ws», «lolzteam.net», «youhack.ru», чим здійснив несанкціоноване розповсюдження вказаної інформації. У подальшому зазначений файл завантажили користувачі форуму « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під псевдонімами « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 ».

Продовжуючи злочинну діяльність, 24 вересня 2019 року, о 15 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний персональний комп`ютер марки «Rombus» серійний номер D0613 та маючи підключення до мережі Інтернет через Інтернет-провайдера ФОП « ОСОБА_11 », реалізуючи свій умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створена та захищена відповідно до чинного законодавства, діючи повторно, являючись користувачем форуму « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який спеціалізується на несанкціонованих покупках, продажу та обміну аккаунтів до соціальних мереж, під псевдонімом « ОСОБА_12 » створив тему під назвою «$Міх$», у якій розмістив посилання на хмарне сховище «dropmefiles.com», що є загальнодоступним, куди завантажив та відкрив у вільний доступ файл у форматі «txt.» об`ємом 46 013 978 кб., в якому знаходилися 1359851 адрес електронних поштових скриньок з паролями для входу до них, більшість із яких є валідними та в яких відповідно до ст. 31 Конституції України та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» міститься інформація з обмеженим доступом, яку він отримав протягом 2018 року з Інтернет ресурсів «darkweb.ws», «lolzteam.net», «youhack.ru», чим здійснив несанкціоноване розповсюдження вказаної інформації. У подальшому, зазначений файл завантажили користувачі форуму « ОСОБА_15 » під псевдонімами « ОСОБА_16 », « ОСОБА_17 » та «Bulbushka».

В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та направити кримінальне провадження до слідчого відділу Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області для здійснення досудового розслідування в загальному порядку. Вказує, що в порушення вимог ст. 20, п.9 ч.2 ст. 52 КПК України між прокурором ОСОБА_10 та підозрюваним без захисника, участь якого є обов`язковою, 13.05.2020 року укладено угоду про визнання винуватості, яку направлено до суду. Звертає увагу, що суд, в порушення ст. ст. 2,20,42, п. 9 ч. 2 ст. 52, ч. 7 ст. 474 КПК України, не врахував, що угоду було укладено без захисника та, не забезпечивши виконання такого завдання кримінального провадження як застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження, порушивши право обвинуваченого на захист, розглянув провадження без захисника.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого, які наполягали на тому, що їх право на захист не було порушено і сьогодні вони погоджуються з укладеною угодою між підозрюваним і прокурором, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, 13 травня 2020 року між прокурором ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_8 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_8 повністю і беззастережно визнав свою винуватість за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.361-2 КК України. (а.п. 6-10).

Сторони узгодили покарання за ч.1 ст.361-2 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.361-2 КК України у виді 3 років позбавлення волі та визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком.

Пунктом 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 13 від 11.12.2015 року Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод, чітко визначено, що угода про визнання винуватості укладається між прокурором та підозрюваним/обвинуваченим за ініціативою будь-кого із цих осіб.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Затверджуючи угоду, місцевий суд вказав, що ОСОБА_8 повністю і беззастережно визнав свою винуватість, сторони узгодили покарання та звільнення від його відбуття, а обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджено сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Заступник прокурора області ОСОБА_9 оскаржує вирок через порушення права обвинуваченого на захист, оскільки в силу п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості з моменту ініціювання укладення такої угоди. Подання такої апеляційної скарги прямо суперечить змісту п.2 ч. 4 ст. 393 КПК України.

Під час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора, вказуючи, що таким видом захисту з боку прокурора істотно порушуються права та обов`язки обвинуваченого ОСОБА_8 , який в силу п.1 ч. 4 ст. 393 КПК України наділений правом оскаржувати вирок з підстав порушення його права на захист, а прокурор- позбавлений такого права.

Більш того, згідно ч. 8 ст. 474 КПК України, повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Після скасування судом апеляційної інстанції вироку на підставі угоди про визнання винуватості, загальні правила, передбачені ст. 416 КПК України, про заборону при новому розгляді справи застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання, не поширюються.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, як у даному випадку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404,407,409,411,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року відносно ОСОБА_8 , яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13.05.2020 року між прокурором ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002958 від 04.05.2020 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4