УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 748/734/20

провадження № 51-380ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 0000082 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Суть питання
За вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання за: ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Як встановив суд у вироку, 17 грудня 2019 року у вечірній час ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу умисно з корисливих мотивів таємно повторно викрав електроінструмент марки «Bosch», а саме електролобзик, кутову шліфмашинку та перфоратор, які належать ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 7189,34 грн.
Крім того, 08 січня 2020 року приблизно о 18:00 ОСОБА_4 повторно умисно з корисливих мотивів проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом віджиму вхідних дверей проник до будинку, звідки таємно викрав насосну станцію та контролер тиску, які належать ОСОБА_6 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 1606,55 грн.
Також у ніч з 09 лютого на 10 лютого 2020 року ОСОБА_4 повторно умисно з корисливих мотивів, через паркан, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом віджиму вхідних дверей проник до будинку, звідки викрав масажер, тример та пилосос, які належать ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1286,76 грн.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 16 листопада 2020 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що потерпіла ОСОБА_5 не надала документів на підтвердження вартості електроінструментів та їх марок. Унаслідок цих обставин висновок експерта було зроблено зі слів потерпілих, що, на думку засудженого, вказує про необґрунтованість визначеної вартості цих інструментів. Зазначене, як стверджує ОСОБА_4 , залишилось поза увагою як місцевого, так і апеляційного суду.
Крім того, засуджений вважає, що призначене йому покарання є занадто суворим і не відповідає тяжкості вчинених правопорушень, з огляду на те, що частина викраденого майна повернута потерпілим.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Доведеності вини засудженого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, установлених та перевірених місцевим судом, правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК (за епізодами крадіжок майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) Верховний Суд не перевіряє, оскільки законності й обґрунтованості судових рішень у цій частині засуджений не оскаржує.
Згідно з ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Перевіряючи доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доводи засудженого, зокрема, щодо заперечення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції та належно оцінені судом у вироку.
Так, водночас з іншими доказами суд обґрунтовано послався на показання:
- потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_4 , що останній зробить відкоси в будинку. Коли чоловік був на роботі, засуджений прийшов робити відкоси та попросив інструменти. Чоловік дозволив засудженому на час ремонтних робіт користуватися їх інструментами, але лише на території їх господарства, виносити інструменти за його межі чоловік не дозволяв. Зникнення інструментів марки «Bosch» вона помітила після того, як ОСОБА_4 пішов додому. З приводу крадіжки, вони звернулися до правоохоронних органів приблизно через два місяці, оскільки засуджений обіцяв повернути інструмент;

- свідка ОСОБА_8 , відповідно до показань якого він півтора чи два роки тому купив електролобзик, кутову шліфмашинку та перфоратор марки «Bosch». Свідок із засудженим домовилися, що останній зробить відкоси в будинку. ОСОБА_8 дозволив дружині дати засудженому свій електроінструмент, але лише для робіт в їхньому будинку. Дозволу виносити з будинку інструменти, не давав. Згодом дружина повідомила про зникнення інструментів. Він зателефонував ОСОБА_4 , той обіцяв повернути інструмент, але так і не повернув. Після цього вони звернулися до правоохоронних органів. Водночас свідок стверджував, що в його господарстві були електролобзик, кутова шліфувальна машинка та перфоратор лише марки «Bosch».

Також обґрунтовано суд послався на:
- висновок експерта № 194 від 21 лютого 2020 року, відповідно до якого вартість кутової шліфувальної машинки марки «Bosch» модель GWS 750S, становить 1774, 68 грн;

- висновок експерта № 196 від 24 лютого 2020 року, згідно з яким вартість перфоратора марки «Bosch» моделі GBH 240 становить 3246,68 грн;
- висновок експерта № 192 від 20 лютого 2020 року, відповідно до якого вартість електролобзика марки «Bosch» моделі PTS 800 PELCOMPACT становить 2167,98 грн.

Вказані у вироку докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликали у місцевого суду сумнівів щодо їх достовірності.
Оцінивши всі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК із точки зору їх належності й допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, місцевий суд, провівши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, засуджений подав апеляційну скаргу, у якій заперечував свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.
Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам, викладеним у скарзі ОСОБА_4 , які аналогічні доводам, наведеним засудженим у касаційній скарзі, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 не міститься доводів, які би ставили під сумнів законність і вмотивованість указаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій у частині доведення винуватості засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.
Твердження засудженого щодо необґрунтованості визначеної вартості викрадених електроінструментів у потерпілої ОСОБА_5 є безпідставними з огляду на таке.
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК підставою для проведення експертизи у кримінальному провадженні є, зокрема, необхідність визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Судами попередніх інстанції встановлено, що в потерпілої ОСОБА_5 відсутні документи на викрадені електроінструменти. З огляду на наведене, а також положення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК визначення розміру матеріальних збитків, завданих ОСОБА_5 внаслідок викрадення електроінструментів, без проведення експертизи було неможливим.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що стороною захисту не були представлені в судах докази на спростування встановлених органом досудового розслідування обставин, які заперечуються засудженим.
Доводи засудженого щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з положень ст. 65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження кримінальних правопорушень.
Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний урахувати ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи засудженому покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість та кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень; його ставлення до цього; особу ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку; його вік, сімейний стан та стан здоров`я; обставину, яка пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання; висновок органу пробації, згідно з яким ризик вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства середній, а також, що застосування до засудженого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, не зможе призвести до його виправлення.
Крім того, суд відповідно до ч. 1 ст. 70 КК призначив остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З урахуванням наведеного, місцевим судом призначено ОСОБА_4 покарання відповідно до положень статей 50, 65 КК, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Водночас, незаявлення до засудженого цивільного позову в кримінальному провадженні та часткове повернення потерпілим викраденого майна, на що посилається ОСОБА_4 , не дає правових підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через суворість або таким, що не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі засудженого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3