УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про встановлення строку для здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000673 від 24.02.2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 356 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Коротка історія кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку заявника.
1. Малиновським відділом поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування:

- у кримінальному провадженні №0000673 від 24.02.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння під`їздною колією, яка примикає до станції Одеса-Застава-І стрілочним переводом №142;

- у кримінальному провадженні №0000687 від 25.02.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння об`єктами нерухомості, які увійшли до складу майнового комплексу з виробництва бетону та розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського (Промислова, 31).

2. Вищевказані кримінальні провадження розпочаті за заявами ТОВ «Будівельна компанія «Гіперіон», яке визнано потерпілим.

3. Також Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001134 від 30.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, за фактом вчинення невстановленими особами самоправних дій на території промислових потужностей за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського (Промислова), 31. Вказане кримінальне провадження розпочате за заявою ТОВ «БМК «Симетрія».

4. В подальшому вищевказані кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження №0000673.

5. 12.03.2020 року в об`єднаному кримінальному провадженні слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, серед інших, визнано потерпілим ОСОБА_5 .

6. 17.03.2020 року прокуратурою Одеської області визначено підслідність вищевказаного кримінального провадження за СУ ГУНП в Одеській області, з метою здійснення ефективного досудового розслідування.

7. На теперішній час, досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000673 триває, кінцеве процесуальне рішення не прийнято.

8. В обґрунтування поданого клопотання про встановлення строку для здійснення досудового розслідування в рамках означеного кримінального провадження заявник посилається на обставини того, що з дати внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, по яким у кримінальному провадженні №0000673 проводиться досудове розслідування, минуло вже більше 34 місяців, що не є розумним строком в розумінні ч. 1 ст. 28 КПК України та суперечить приписам ст. ст. 2, 113 КПК України.

9. З огляду на передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, викладене не виключає можливості розгляду слідчим суддею клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України.

10. Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду від 18.10.2019 року у справі №757/37346/18-к та постанові Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду від 29.01.2020 року у справі №263/2612/19.

11. За таких обставин та враховуючи викладене, беручи до уваги процесуальний статус ОСОБА_5 , який визнаний потерпілим в рамках кримінального провадження №0000673, заявник в інтересах останнього звертається до слідчого судді з даним клопотанням про встановлення строку для здійснення досудового розслідування в рамках такого кримінального провадження.

2. Позиції учасників судового засідання.
12. В судовому засіданні заявником вимоги поданого клопотання були підтримані у повному обсязі, на задоволенні такого клопотання вказана особа наполягала.

13. Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що досудове розслідування на теперішній час триває, кінцеве процесуальне рішення не прийнято, в рамках даного кримінального провадження наявна необхідність в отриманні висновку експерта, а також проведенні допиту свідків. Відтак, на думку слідчого, правові підстави для задоволення поданого клопотання у слідчого судді відсутні. Крім того, слідчим для дослідження слідчому судді були надані матеріали кримінального провадження №0000673.

14. Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, а також матеріали кримінального провадження №0000673, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при розгляді даного клопотання.
15. Ч. ч. 1, 5 ст. 55 Конституції України - кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
16. Ст. 3 Конституції України - права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
17. Ст. 8 Конституції України - Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
18. Стаття 64 Конституції України - в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

19. Ч. ч. 1, 4 ст. 21 КПК України - кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

20. Рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 року №6-рп/2001 - аналіз положень статей 8, 55, 64 Конституції України дає підстави стверджувати, що право на судовий захист належить до (основних) невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина. Зокрема, положення частини другої статті 64 не допускають обмеження права на судовий захист навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Це повністю відповідає Загальній декларації прав людини, за якою кожен, у разі порушення його основних прав, наданих Конституцією і законом, має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами (стаття 8).

21. Ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
22. П. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України - слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

23. Ч. 1 ст. 28 КПК України - під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
24. Ч. 6 ст. 28 КПК України - підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

25. Ч. 1 ст. 55 КПК України - потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

4. Вирішення питання правомочності звернення з даним клопотанням до слідчого судді представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 .
26. Згідно матеріалів кримінального провадження №0000673, а також матеріалів, які долучені до даного клопотання, постановою слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 12.03.2020 року, громадянина ОСОБА_5 визнано потерпілим в рамках вказаного кримінального провадження.

27. Оскільки відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України особі, яка має процесуальний статус потерпілого в рамках відповідного кримінального провадження, надано процесуальне право ініціювати перед слідчим суддею питання про необхідність здійснення досудового розслідування у більш короткі строки, ніж ті, які передбачено КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звертається до слідчого судді з даним клопотанням в порядку та у спосіб, які передбачені чинним кримінальним процесуальним Законом.

5. Вирішення питання можливості розгляду даного клопотання слідчим суддею.
28. Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України (в редакції Законів від 03.10.2017 року, 22.11.2018 року), строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

29. Згідно ч. 2 ст. 219 КПК України (в редакції Закону від 22.11.2018 року), строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

30. Слідчий суддя зазначає, що положення ст. 219 КПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 року) не розповсюджуються на кримінальні провадження, відомості про які внесено до ЄРДР до набрання чинності цим Законом, між тим слідчий суддя акцентує увагу на наступному.

31. Згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

32. Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

33. Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, недоторканість права власності, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, розумність строків, забезпечення права на оскарження процесуальних строків, дій чи бездіяльності.

34. У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що кримінальне судочинство здійснюється судами загальної юрисдикції, до повноважень яких належить як вирішення в процесі розгляду кримінальної справи по суті питання винуватості (невинуватості) особи у вчиненні злочину, так і судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів під час проведення ними дізнання та досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина.

35. Відповідно до п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», вся діяльність судів повинна бути підпорядкована захисту прав та свобод людини і громадянина. Шляхом розгляду судових справ у повній відповідності з Конституцією та законами України суди зобов`язані забезпечити рівність громадян перед законом і судом. Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень. Суди не вправі відмовити у судовому захисті прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому слід мати на увазі, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією, не є вичерпним.

36. Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

37. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

38. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
39. Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980 року); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968 року, «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968 року, «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971 року). «Обвинувачення» для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції можна визначити як офіційне повідомлення компетентною владою особи, що є підстави стверджувати про вчинення нею кримінального злочину.

40. Враховуючи наведене, обмеження розгляду питання про можливість встановлення відповідних строків в рамках кримінального провадження щодо тих кримінальних проваджень, відомості про які внесено до ЄРДР після 15 березня 2018 року, тобто з дня набрання чинності Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII, буде свідчити про формальне дотримання положень вказаного Закону та суперечитиме наведеним вище засадам кримінального провадження, а отже таке судове рішення не може бути визнано справедливим.

41. При цьому, варто визнати, що положення ст. 219 КПК України (в редакції Законів від 03.10.2017 року, 22.11.2018 року), як містять граничні строки досудового розслідування для будь-якого кримінального провадження без урахування наявності або відсутності підозрюваних у кримінальному провадженні, є такими, що більшою мірою відповідають європейським стандартам у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, сприяють дотриманню принципу верховенства права у кримінальному провадженні, спрямовані на удосконалення кримінального процесу.

42. З огляду на наведене, не розумним буде відкидати такі положення і не враховувати їх як орієнтир для органів досудового розслідування, якого вони мають прагнути задля досягнення завдань кримінального провадження.

43. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду клопотання про встановлення строку для здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000673.

6. Вирішення питання доцільності здійснення кримінального провадження у більш короткі строки.
44. Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження №0000673, відомості за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення в рамках такого кримінального провадження до ЄРДР були внесені 24.02.2018 року.

45. Відтак, з моменту початку досудового розслідування в рамках вказаного кримінального провадження станом на момент розгляду даного клопотання, минуло більше 34 (тридцяти чотирьох) місяців.

46. Разом з тим, попри тривале здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000673, з досліджених матеріалів такого кримінального провадження будь-яких відомостей про те, що будь-яка особа в рамках вказаного кримінального провадження повідомлена про підозру, не вбачається.

47. Натомість в ході розгляду даного клопотання, слідчим слідчому судді було повідомлено про те, що в рамках даного кримінального провадження наявна необхідність у отриманні висновку судової будівельно-технічної експертизи, а також в забезпеченні проведенні допиту свідків.

48. Між тим, як вбачається з тому 12 матеріалів кримінального провадження №0000673, в таких матеріалах наявний лист судового експерта ОСОБА_6 , датований 27.08.2020 року №37/29-20, в якому експерт просить слідчого забезпечити безперешкодний доступ експерта на об`єкт дослідження щодо проведення його огляду 16.09.2020 року о 10 годині за адресою: м. Одеса, вул. Промислова (Боровського), 31.

49. При цьому, відповідні відомості про те, що вказане клопотання експерта було задоволено та реалізовано, матеріали 12 тому (останнього) кримінального провадження №0000673 не містять.

50. В частині доводів слідчого відносно того, що в рамках даного кримінального провадження необхідно провести допит свідків, слідчий суддя не може визнати такі доводи представника сторони обвинувачення обґрунтованими, оскільки перед слідчим суддею не доведено не можливість в забезпеченні здійснення вказаних слідчих (розшукових) дій протягом всього строку здійснення досудового розслідування.

51. Окрім того, на переконання слідчого судді, в будь-якому випадку, з огляду на процесуальні строки, які на теперішній час наявні у сторони обвинувачення, здійснити вказані слідчі (розшукові) дії сторона обвинувачення має процесуальну можливість.

52. Крім того, слідчий суддя враховує, що том 12 матеріалів кримінального провадження №0000673 містить також клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, які між тим, не містять дня складання таких клопотань, а також відповідних відомостей в частині їх подачі, й відповідних наслідків, за результатами їх розгляду.

53. Окрему увагу слідчий суддя акцентує на відомостях, які наявні в томі 5 матеріалів даного кримінального провадження №0000673, з яких вбачається, що вказане кримінальне провадження 17.10.2019 року вже закривалося слідчим, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ст. 356 КК України, між тим в подальшому, вказана постанова слідчого була скасована.

54. Крім того, слідчий суддя звертає увагу на висновку, зробленого колегією суддів Одеського апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги на рішення слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року, яким було відмовлено в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту майна в рамках кримінального провадження №0000673.

55. Так, колегією суддів було зазначено, що: апеляційний суд вважає, що між сторонами кримінального провадження у даному випадку існує фактично цивільно-правовий спір щодо належності зазначеного майна відповідній особі та оспорювання ними правочинів про визнання права власності цього має певній особі».

56. Згідно ч. 3 ст. 28 КПК України, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
57. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на ефективний засіб юридичного захисту. Так, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
58. У справі «Кудла проти Польщі» (заява № 30210/96), Суд наголосив, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національній правовій системі засобів правового захисту, що забезпечують на національному рівні захист конвенційних прав і свобод в будь-якій формі. Таким чином стаття 13 Конвенції вимагає надання внутрішньодержавного засобу правового захисту, що дозволяє розглянути по суті «обґрунтовану скаргу» на порушення Конвенції та надати відповідну компенсацію (див., серед інших джерел, рішення у справі «Кайя проти Туреччини»). Засіб правового захисту, який вимагається за статтею 13 Конвенції, має бути "ефективним" як на практиці, так і на законодавчому рівні. Суд заявив, що метою статті 13 «є забезпечення механізму, завдяки якому особи можуть скористатися засобами судового захисту на національному рівні від порушення конвенційних прав, перед тим як вдатися до міжнародного механізму оскарження в Суді».
59. Окрім того, у справі «Кабулов проти України» (заява № 41015/04) суд повторює, що метою Конвенції є захист не теоретичних та ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення у справі «Метьюз проти Сполученого Королівства» (Matthews v. the United Kingdom), заява № 24833/94, п. 34). Крім того, Уряд, стверджуючи, що національні засоби юридичного захисту не були вичерпані, повинен переконати Суд у тому, що засіб юридичного захисту був на той час ефективним та доступним не тільки теоретично, а й практично. Іншими словами, що він був доступний, був здатним забезпечити у відношенні скарг заявника відповідну сатисфакцію та мав розумні шанси на успіх (рішення від 28 листопада 1997 року у справі «Ментеш та інші проти Туреччини» (Mentes and Others v. Turkey), п. 57, Reports of Judgments та Decisions 1997-VIII).
60. Згідно ст. 113, ч. 1 ст. 114 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
61. Так, відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
62. Згідно ч. 6 ст. 28 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
63. З огляду на викладене в сукупності, слідчий суддя здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, з урахуванням тривалості кримінального провадження №0000673 від 24.02.2018року, відсутності у слідчого судді даних про те, що кримінальне провадження здійснюється щодо великої кількості кримінальних правопорушень, або з огляду на обсяг та специфіку процесуальних дій є таким, яке потребує надмірного часу для завершення досудового розслідування, приходить до переконання, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000673 від 24.02.2018року не відповідає критеріям розумних строків.

64. Таким чином, подане представником ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 клопотання про встановлення строку для здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000673 від 24.02.2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 356 КК України, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

65. Зокрема, на думку слідчого судді, встановлення в рамках такого кримінального провадження процесуального строку у вигляді 1 (одного) місяця з дня проголошення даної ухвали для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000673 від 24.02.2018 рокув повній мірі буде достатнім та забезпечить виконання/завершення виконання стороною обвинувачення відповідних (в яких існує або виникне необхідність) процесуальних дій в рамках вказаного кримінального провадження, й в свою чергу не призведе до невиправданого подальшого затягування кримінального провадження, а буде спрямоване на забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

7. Висновки слідчого судді.
66. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України, ст. ст. 1-35, 113, 114, 116, 219, 369-371 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про встановлення строку для здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000673 від 24.02.2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 356 КК України задовольнити.
Встановити строк в один місяць з дня проголошення даної ухвали для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000673 від 24.02.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 356 КК України.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1