Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 листопада 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0004034,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2020 року задоволено клопотання слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 .

Застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Олексин Рівненського району Рівненської області, громадянина України, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з одночасним визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 126120 грн., у разі внесення якої на підозрюваного буде покладено ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту затримання , а саме з 06 год. 42 хв. 18 жовтня 2020 року.

Строк дії ухвали встановлений до 06 год. 42 хв. 16 грудня 2020 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що при розгляді клопотання стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що ризики, зазначені в ухвалі, фактично відсутні. Зокрема вказав на те, що слідчий суддя обґрунтував ризик можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду мірою покарання, яка загрожує йому у разі визнання його винуватим. Водночас, слідчим суддею взагалі не взято до уваги те, що ОСОБА_5 сприяє проведенню досудового розслідування та не заперечує обставин вчиненого ним злочину, що на думку захисника, виключає вказаний ризик.

Апелянт також зазначив, що у підозрюваного є постійне місце проживання, а тому є можливість у застосуванні до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, однак слідчим суддею взагалі не розглядалось питання обрання йому домашнього арешту тобто не досліджувалась можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

На переконання захисника, сприяння підозрюваного у проведенні досудового розслідування, свідчить по відсутність і ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Водночас вважає, що врахування попередніх судимостей ОСОБА_5 та наявність інших кримінальних проваджень у суді відносно нього, є недопустимим.

Також адвокат вказав на те, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, оскільки перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_9 , проживає в одному селі зі своєю бабусею, якій допомагає по господарству та, за можливості, матеріально, за місцем проживання характеризується позитивно.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних доводів і залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписом ст.178 КПК слідчий суддя має оцінити вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушеня і тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про особу підозрюваного, у тому числі й наявність судимостей, та ризик продовження чи повторнення протиправної поведінки.

Згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу. При цьому, пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК передбачено, що тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Матеріали клопотання дозволяють зробити висновок про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньо змовою групою осіб, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Зокрема, 18 жовтня 2020 року близько 05 год. 30 хв., ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_5 , перебуваючи біля сигаретного кіоску, що розташований на Привокзальній площі в м.Рівне, реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, відкрито заволоділи, діставши із кишені куртки потерпілого ОСОБА_11 , належним йому майном, а саме: мобільним телефоном марки «Huawei» модель «Ale-L21» та гаманцем коричневого кольору, в якому знаходились паспорт громадянина України та учнівський квиток, видані на ім`я ОСОБА_11 , а також кошти в сумі 255 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли.

18 жовтня 2020 року ОСОБА_12 було затримано в порядку ст.208 КПК та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали клопотання, вважає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які б підтверджували обґрунтованість оголошеної йому підозри на даному етапі досудового розслідування.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де вказано, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Колегія суддів такої погоджується з висновком слідчого судді щодо існування ризиків можливості ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, вказані ризики стверджуються тим, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків він не одружений, у нього немає непрацездатних або неповнолітніх осіб на утриманні, тобто тих стримуючих факторів, які б гарантували його належну процесуальну поведінку.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_5 на даний час перебуває у фактичних шлюбних стосунках, то на підтвердження цієї обставини не було надано жодних доказів. Натомість у матеріалах клопотання міститься довідка про склад сім`ї підозрюваного, в якій значиться лише його брат ОСОБА_13 .

Окрім того, підозрюваний не працевлаштований, у нього відсутнє офіційне джерело доходів. При цьому, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, а злочин, у якому він підозрюється на даний час, був ним вчинений ним через короткий проміжок часу після його звільнення з колонії по відбуттю строку покарання. На даний час на розгляді у Рівненському міському суді Рівненської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, тобто також у вчиненні умисних злочинів проти власності.

Вказані обставини, з врахуванням тяжкості можливого покарання у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, на переконання колегії суддів, об`єктивно підтверджують існування ризиків, встановлених слідчим суддею при розгляді клопотання.

Водночас, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя не обґрунтовував необхідність обрання підозрюваному найсуворішого виду покарання ризиком перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи про те, що слідчим суддею не розглядалась можливість застосування до ОСОБА_5 альтернативних видів запобіжних заходів, оскільки слідчий суддя, взявши до уваги обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, дійшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити його належну поведінку.

Разом з тим, позитивна характеристика підозрюваного за місцем його проживання, на що покликався захисник, жодним чином не спростовує та не знижує встановлених ризиків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому підстав для скасування ухвали слідчого суддів та задоволення апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3