КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника третьої особи ТОВ «НМТ ІНВЕСТМЕНТС» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на майно, яке належить ТОВ "НМТ Інвестментс" (), а саме:

-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;
-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1;
-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1;
- нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Софії Русової, буд. 5, приміщення 223, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що арештоване майно не відповідає критеріям речових доказів встановлених ст. 98 КПК України, оскільки не має відношення до кримінального правопорушення. Крім того, право власності на арештоване майно набуто у власність правомірно, тобто третя особа є добросовісним набувачем майна, а тому воно не може підлягати арешту.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, копія оскаржуваного рішення отримана ним лише 24.07.2020 року, а апеляційна скарга подана в межах строку, визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання органу досудового розслідування про арешт майна відбувся без повідомлення представника власника майна, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

В судове засідання прокурор та представник власника майна не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження №0000254 від 10.03.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 191 КК України.
Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів ОСОБА_6 від 15.06.2020 року вказане в клопотанні майно, а саме: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1; квартира, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1; нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Софії Русової, буд. 5, приміщення 223, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) визнано в кримінальному провадженні №0000254 від 10.03.2020 року речовим доказом.

22 червня 2020 року старший слідчий СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотання про накладення арешту на майно, яке належить ТОВ "НМТ Інвестментс" (), а саме:

-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;
-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1;
-квартиру, розташовану за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Херсонське Шосе (Херсонське шосе), 26, кв. 37 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1;
- нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Софії Русової, буд. 5, приміщення 223, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року клопотання органу досудового розслідування задоволено.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів справи вказане майно постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів ОСОБА_6 від 15.06.2020 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, обставини, у зв`язку з якими проводиться досудове розслідування, підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування призведе до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги щодо добросовісності набуття у власність вказаного майна, а тому неможливості його арешту, як вважає колегія суддів, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, яким це майно і є у кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на майно, яке належить ТОВ "НМТ Інвестментс" (), а саме:
-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;
-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1;
-квартиру, розташовану за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Херсонське Шосе (Херсонське шосе), 26, кв. 37 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1;
- нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Софії Русової, буд. 5, приміщення 223, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника третьої особи ТОВ «НМТ ІНВЕСТМЕНТС» - адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4138/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1