Справа № 353/601/20
Провадження № 1-кп/353/108/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000146, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, непрацюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене на території природно-заповідного фонду.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.
Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 року «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.
Так, 10 липня 2020 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи у с. Буківна Тлумацького району, Івано-Франківської області, ОСОБА_4 вирішив здійснити забір піщано-гравійної суміші з русла річки Дністер у с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області для власних потреб.
Напередодні, тобто 10 липня 2020 року ОСОБА_4 домовився із своїми знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про допомогу у здійсненні забору піщано-гравійної суміші, на що останні, не будучи обізнаними із злочинними намірами ОСОБА_4 , погодилися.
З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на незаконний видобуток піщано-гравійної суміші, 10 липня 2020 року, приблизно о 23 год. 10 хв. ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яким нічого не було відомо про його злочинні наміри, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії), акту про надання гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, за допомогою трьох лопат та автомобіля марки «ЗИЛ» модель 131, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , здійснив видобуток піщано-гравійної суміші з русла річки Дністер в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області, прибережна смуга якої відноситься до меж об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення «Дністровський регіональний ландшафтний парк», створеного рішенням сесії Івано-Франківської обласної ради від 15.07.1993 року на підставі рішень Тлумацької та Городенківської районних рад, є природоохоронним рекреаційним об`єктом місцевого значення і входить до складу природно-заповідного фонду України, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.
Під час здійснення незаконного видобування піщано-гравійної суміші, 11 липня 2020 року близько 00 год. 40 хв. дії ОСОБА_4 на березі ріки Дністер в с. Буківна Тлумацького району було виявлено працівниками Тлумацького ВП ГУНП в Івано-Франківській області та припинено.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/11/3-267МРВ/20 від 16.07.2020, зразки ґрунту, вилучені в місці незаконного забору в межах русла ріки Дністер в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області та з кузова автомобіля марки «ЗИЛ» модель 131, 1988 року випуку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є некарбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якій кількість гравію становить від 38,8 % до 49,8%, та мають спільну родову належність.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.240КК України, тобто незаконно видобував корисні копалини загальнодержавного значення на об`єктах природно-заповідного фонду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надав показання про те, що він дійсно 10 липня 2020 року, приблизно о 23 год. 10 хв., спільно із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яким нічого не було відомо про його протиправні наміри та не знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії), за допомогою трьох лопат та автомобіля марки «ЗИЛ», який належить на праві власності ОСОБА_9 та перебуває у його користуванні, здійснив видобуток піщано-гравійної суміші з русла річки Дністер в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області, прибережна смуга якої відноситься до меж об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення «Дністровський регіональний ландшафтний парк». Під час здійснення незаконного видобування піщано-гравійної суміші, 11 липня 2020 близько 00 год. 40 хв. працівники Тлумацького ВП ГУНП в Івано-Франківській області його дії припинили. Піщано-гравійна суміш йому була необхідна для власного використання, а саме: для відновлення будинку його батьків, який постраждав у наслідок повені літом 2020 року. Просив його суворо не карати.
Захисник обвинуваченого просив суворо не карати обвинуваченого.
Прокурор просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання відповідно до чинного законодавства у виді 2 роки обмеження волі із застосуванням ст. 75 та 76 КК України.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та захисник, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у діях, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення на об`єктах природно-заповідного фонду та кваліфікує його дії за ч.3 ст.240КК України.
Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ч. 3 ст. 240 КК України класифікується як нетяжкий злочин.
Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що кримінальне правопорушення вчинено ним вперше, він є молодий за віком, має на утриманні двоє малолітніх дітей, має місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується та здійснює догляд за особою похилого віку, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання передбачене у межах санкції ч. 3 ст. 240 КК України із застосуванням статті 75 КК України та покладенням частини обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжній захід відносно обвинуваченого на досудовому слідстві не обирався.
Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлявся.
Накладений, згідно ухвали слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 від 15.07.2020 року, арешт на транспортний засіб марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1988 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_9 , жителю с. Радча Тисменицького району Івано-Франківської області та яким фактично користується ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження та розпорядження та піщано-гравійну суміш, об`ємом 6,084 куб.м, яка завантажена на кузов транспортного засобу марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1988 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_9 , жителю с. Радча Тисменицького району Івано-Франківської області та яким фактично користується ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , а також три лопати з дерев`яним штилем, які належать ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування скасувати.
Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме:
- транспортний засіб марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1988 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_9 , жителю с. Радча Тисменицького району Івано-Франківської області та яким фактично користується ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , повернути власнику ОСОБА_9 .
- піщано-гравійну суміш, об`ємом 6,084 куб.м, яка зберігається на території Тлумацького ВП ГУНП Коломийського ВП ГУНП - конфіскувати в дохід держави.
- експериментальні взірці піщано-гравійної суміші, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП - знищити.
- три лопати з дерев`яним штилем, які належать ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП, повернути власнику ОСОБА_4 .
Судові витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_1