УХВАЛА
іменем України
19 січня 2021 рокуСправа №451/50/21
Провадження № 1-кп/451/128/21

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/50/21

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Радехів у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КПК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

клопотання прокурора ОСОБА_4 про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

за участю сторони кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

16.01.2021 р. до Радехівського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваним, захисником.

16.01.2021 р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена для розгляду судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 16.01.2021 р. по даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Прокурор подав до суду письмове клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що вперіод часу з 09.11.2020 року по 23.11.2020 року ОСОБА_3 , переслідуючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом вимагання, з метою особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, переслідуючи корисливий мотив, користуючись психологічною перевагою над потерпілим ОСОБА_6 , в телефонному режимі, із погрозами вбивства та нанесення тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв реально, безпідставно, під приводом висунення претензій за не існуючу заборгованість потерпілого, вимагав в останнього грошові кошти в сумі 100 000 гривень, в результаті чого 24.11.2020 у селі Корчин Радехівського району Львівської області отримав частину грошових коштів в сумі 53 000 гривень та 500 доларів США, що еквівалентно національній валюті станом на 24.11.2020 становить 14 180 гривень, тобто загальною сумою 67 180гривень. 24 листопада 2020 року о 14.07 годин у селі Корчин Радехівського району Львівської області ОСОБА_3 було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за фактом вимагання із погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. 24 листопада 2020 року о 18. 27 годин ОСОБА_3 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.189 КК України. Вказує, що вина обвинуваченого підтверджується: заявою потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; постановою про використання імітаційних коштів під час проведення спеціального слідчого експерименту; протоколом огляду місця події, яким вилучено імітаційні кошти у ОСОБА_3 ; аудіозаписами телефонних розмов ОСОБА_3 із потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Червоногрдського міського суду від 25.11.2020 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою у строк до 23.01.2021 року включно.

Вважає, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та йому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та вказує, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які служать підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є вагомими, зокрема останній може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підтверджуючи тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до реального терміну позбавлення волі, так як ОСОБА_3 загрожує покарання у виді реального терміну позбавлення волі, що може стимулювати його до втечі, в тому числі і на даний час, також є уродженцем м. Вінниці, не має зареєстрованого місця проживання; незаконно впливати на свідка, потерпілого шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань, так як безпосередньо ознакою злочину, який інкриміновано обвинуваченому є із погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки останній притягувався раніше до кримінальної відповідальності, а також не працюючий, тому може забезпечувати власні потреби за рахунок злочинної діяльності. З огляду на викладене, зважаючи на те, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки не має постійного місця проживання, розлучений, може продовжити свою злочинну діяльність вчинити нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого та іншим чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, просить застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав доводи, наведені у своєму письмовому клопотанні, просив клопотання задовольнити, одночасно просив в клопотанні захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити за безпідставністю.

Потерпілий в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд підготовчого засідання у його відсутності.

Захисник та обвинувачений відносно клопотання прокурора заперечили, вважають пред`явлене обвинувачення необґрунтованим, а також, що відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому просили задовольнити клопотання захисника та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши подане прокурором клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання про зміну запобіжного заходу, подане стороною захисту, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, в період часу з 09.11.2020 року по 23.11.2020 року, переслідуючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом вимагання, з метою особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, переслідуючи корисливий мотив, користуючись психологічною перевагою над потерпілим ОСОБА_6 , в телефонному режимі, із погрозами вбивства та нанесення тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв реально, безпідставно, під приводом висунення претензій за неіснуючу заборгованість потерпілого, вимагав в останнього грошові кошти в сумі 100000 гривень, в результаті чого 24.11.2020 у селі Корчин Радехівського району Львівської області отримав частину грошових коштів в сумі 53000 гривень та 500 доларів США, що еквівалентно національній валюті станом на 24.11.2020 року становить 14180 гривень, тобто загальною сумою 67180 гривень.

Його дії кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 25.11.2020 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 23.01.2021 р.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисту про зміну запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України кваліфікуючою ознакою якого є вимога передачі чужого майна з погрозою вбивства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 189 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, яке згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

За таких обставин є підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення його вини у вчиненні вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 189 КК України, він, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, суд вважає доведеним те, що існує реальна загроза того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідка, існує ризик незаконного впливу на свідка та потерпілого з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.

В зв`язку з цим суд вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою обвинуваченого в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідка та потерпілого слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них ( ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідка та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і потерпілого та дослідження їх судом. Крім того, обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працює, а тому може забезпечувати власні потреби за рахунок злочинної діяльності.

Таким чином, наявність висунутого ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою вбивства, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для задовлення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховується судом і те, що сам злочин, який інкримінується обвинуваченому, стосується вимагання з погрозою вбивства, що в свою чергу є порушенням громадської безпеки не тільки потерпілого, свідків даного кримінального провадження, але й суспільства в цілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка визначається в Законі України "Про основи національної безпеки України".

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування ОСОБА_3 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, у зв`язку з чим з плином часу інтереси слідства не втратили актуальності.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали слідчого судді від 25.11.2020 року, суд приходить до висновку про необхідність застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій не допущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом.

При вирішенні клопотання прокурора, захисту суд враховує тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 , враховується особа обвинуваченого, який є уродженцем м. Вінниці, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів розлучений, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне у клопотання захисту про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На думку суду, при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно визначити розмір застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 гривень, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючисть ст. ст. 177-178, 183, 184, 194, 196, 197, 314-315, 369-372, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 19.01.2021 року по 19.03.2021 рік.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України, визначити в якості альтернативного запобіжного заходу - заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот гривень 00 коп.), яка може бути внесена іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна, попередньо визначеної суми судових витрат тощо), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0000757.

Заставодавець має право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави на відповідний рахунок ОСОБА_3 підлягає негайному звільненню з під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися за викликом до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або праці;

- не відлучатись без дозволу суду за межі с.Розжалів Радехівського району Львівської області;

- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та/або інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд за межі території України;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 19.03. 2021 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Львівського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Львівського слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити усно і письмово Радехівський районний суд Львівської області та прокурора Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, а також направити начальнику Львівського слідчого ізолятора Управління Державної Пенітенціарної служби України у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 .

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20.01.2021 року.

Головуючий-суддяОСОБА_1