Справа № 206/354/20
Провадження № 1-кс/206/525/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 місто Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від розгляду заяви про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000907, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ
24.12.2020 до канцелярії Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні № 0000907, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Дана заява була розподілена згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 на суддю ОСОБА_6 .

Заява ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 містила також вимогу про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 у разі якщо відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України розгляд питання про відвід судді ОСОБА_7 буде розподілено на суддю ОСОБА_6 у зв`язку з чим заява про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 була розподілена 29.12.2020 судді ОСОБА_1 .
Заява про відвід обґрунтована тим, що 09.12.2020 до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 було подано заяву на відвід судді ОСОБА_7 , в той же день по смс-повідомленню на його телефон надійшла повістку на 14.12.2020 на 11 год. 00 хв., про те, що відбудеться засідання (суддя ОСОБА_6 ), за його скаргою на відвід судді і йому необхідно з`явитися. 14.12.2020 о 11 год. 00 хв. за участю обвинуваченого ОСОБА_3 головуючого судді ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 відбулося засідання за фактом заяви щодо відводу судді ОСОБА_7 , але останнього на засіданні не було та причина неявки ОСОБА_3 невідома. Суддя ОСОБА_6 попросив його по суті заяви дати доповнення, на що він написав заяву на відвід та вказав мотиви та підстави, при чому обґрунтував і наголосив неодноразово на засіданні, про те, щоб як доказ і підтвердження своїх слів суддя ОСОБА_6 прослухав аудіо, відео-фіксацію судового засідання та протокол судового розгляду від 24.11.2020 за участі головуючого судді ОСОБА_7 та надав їм належну правову оцінку при ухваленні свого рішення по суті його заяви. Більше питань, зауважень та доповнень від учасників розгляду заяви на відвід 14.12.2020 не надходило та суддя вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення свого рішення. Після чого вийшов та зачитав резолютивну частину ухвали про відмову в задоволенні заяви. 16.12.2020 ОСОБА_3 отримав особисто в Самарському районному суді м. Дніпропетровська повний текст ухвали судді ОСОБА_6 , ознайомившись з підставою відмови, текстом ухвали, та те що суддя ( ОСОБА_6 ) не захотів або навмисно не навів вичерпний перелік в своєму рішенні об`єктивних обставин і фактів, мотивів, обґрунтування неналежної та упередженої поведінки судді ОСОБА_7 в залі засідання 24.11.2020, які ним були наведені та послідовно викладені в заяві про відвід від 09.12.2020 та неодноразово, як факт підтвердження наголошував на засіданні 14.12.2020 на ознайомлення з аудіо, відео-фіксацією та протоколом судового засідання від 24.11.2020, де можна отримати всі докази по суті заяви про відвід, взагалі проігнорував в своєму рішенні. Також, суддя ОСОБА_6 перекрутив та не дописав в описовій частині ухвали всі фактичні обставини та їх послідовність (поведінки судді ОСОБА_7 ), мотиви та підстави виникнення заяви про відвід, та те, що на засіданні ним 14.12.2020 не лише підтримувалась заява про відвід та він просив, щоб була надана оцінка аудіо, відео-фіксації та протоколу судового засідання від 24.11.2020, але суддя при винесенні ухвали взагалі його не прийняв до уваги та не надав своїх спростувань відносно цього, та нехтуючи тим, що дане рішення не підлягає оскарженню безпідставно виніс відмову в задоволенні заяви про відвід. Отримавши вищевказану відмову, яка не підлягає оскарженню (ухвала по справі № 206/354/20 від 14.12.2020 головуючий суддя ОСОБА_6 ), всупереч діючому законодавству, а саме ст. 21 КПК України та практики Європейського суду з прав людини положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ОСОБА_3 , 21.12.2020 була направлена скарга на дії суддів Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до Вищої Ради Правосуддя (м. Київ, вул. Студентська 12-А), щодо вчинення дисциплінарного проступку.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити заяву про відвід судді ОСОБА_6 , також просив допитати суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні та зазначив, що суддя ОСОБА_6 не дослідив в повному обсязі всі обставини, не прослухав аудіо та відеозапис судового засідання, хоча ОСОБА_3 на цьому наполягав та виніс рішення без належного обґрунтування.

Захисник ОСОБА_4 підтримала думку обвинуваченого, заяву про відвід просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_8 через недоведеність та безпідставність та зазначив, що дії обвинуваченого є зловживанням права, а зазначення у заяві про відвід про те, що ОСОБА_3 подав скаргу до ВРП може бути тиском на суддів з метою ухвалення потрібного йому рішення.

Суддя, заслухавши думку обвинуваченого, захисника та прокурора, вивчивши та дослідивши заяву та матеріали справи у їх сукупності вважає, що заявлений відвід судді ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Ч. 5 ст. 80 КПК України передбачає, що відвід повинен бути вмотивований.
Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the UnitedKingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року зазначив, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У пунктах 28-32 рішення у справі «Газета «Україна - центр» проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ й у пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України».

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Таким чином, і діючий КПК України, і позиція Європейського суду з прав людини встановлюють обов`язковість доведення необ`єктивності чи упередженості судді при вирішенні питання про відвід.

Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт особистої зацікавленості судді, упередженості у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, які чітко регулюють порядок звернення з заявою про відвід судді, вимоги до вмотивованості та порядку вирішення заяви, свідчать про відсутність належного обґрунтування ОСОБА_3 своєї заяви, а викладені в ній факти не свідчать про упередженість судді ОСОБА_6 .
Відтак, заявлений відвід не містить належних та підтверджуючих даних, які б свідчили про наявність достатніх підстав для відводу судді ОСОБА_6 , що передбачені ст. 75 КПК України.

Будь-яких інших беззаперечних підстав, передбачених законом, для відводу судді ОСОБА_6 захисником та обвинуваченим не наведено, доказів не надано.
Крім того, обвинуваченим ОСОБА_3 не долучено жодного доказу (копія ухвали судді ОСОБА_6 , журналу судового засідання, копія технічного запису судового засідання та інше) на підтвердження обставин, викладених в його заяві, хоча згідно п. 15 ч. 3 та п.п. 2, 5 ч. 4 ст. 42 КПК України обвинувачений має право одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення, ознайомлюватися з журналом судового засідання та технічним записом судового процесу, які йому зобов`язані надати уповноважені працівники суду, і подавати щодо них свої зауваження, збирати і подавати суду докази.
В той же час, жодної заяви або клопотання щодо витребування судом тих чи інших доказів обвинувачений не подавав.
Згідно ч. ч. 2, 6 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За таких обставин, доводи обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що суддя ОСОБА_6 не прослухав аудіо, відео-фіксацію судового засідання та не дослідив протокол судового засідання від 24.11.2020 за участі головуючого судді ОСОБА_7 та не надав їм належну правову оцінку при ухваленні свого рішення по суті його заяви є безпідставними, адже саме на сторони кримінального провадження покладено обов`язок подання до суду доказів.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що до заяви про відвід судді ОСОБА_7 від 09.12.2020 він також жодного доказу не долучив.
Що стосується прохання обвинуваченого ОСОБА_3 допитати суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо підстав відводи, то згідно ч. 3 ст. 81 ЦПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_3 є безпідставними, адже діючим КПК України не передбачено взагалі права суду допитувати особу, якій було заявлено відвід, а лише передбачено право вислухати цю особу та тільки у разі, якщо ця особа бажає дати пояснення.

А з приводу допиту судді ОСОБА_7 , то наразі взагалі не вирішується питання щодо його відводу.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 у своїй заяві про те, що ним 21.12.2020 була направлена скарга на дії суддів Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до Вищої Ради Правосуддя щодо вчинення дисциплінарного проступку не може свідчити про упередженість судді ОСОБА_6 та бути підставою для його відводу, оскільки взагалі будь-яких доказів на підтвердження цих обставин суду надано не було та відповідного рішення за результатами розгляду цієї скарги не долучено.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до п. п. 5, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Окрім цього, суддя звертає увагу, що у разі заявлення судді відводу з підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, його розглядає інший суддя цього ж суду у порядку, встановленому в ст. 81 КПК України. Заявлення відводу судді, який розглядає відвід судді, який здійсню розгляд кримінального провадження, а отже, не здійснює повноваження судді у даному кримінальному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, чинним КПК України не передбачено. Заявлення такому судді відводів можна розцінювати як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження та, діючи відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК, залишати такі заяви без розгляду.
Дане роз`яснення міститься в п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2016 р. № 223-1650/0/4-16 «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні».
Однак, враховуючи, що суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 даний відвід не було залишено без розгляду, а заяву про відвід передано для розгляду судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , то суддя ОСОБА_1 розглядає даний відвід.
В зв`язку із вищевикладеним, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що підстави для відводу у заяві обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від розгляду заяви про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000907, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не обґрунтовані та не доведені жодним доказом, а отже заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 75, 76, 80, 81, 317, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від розгляду заяви про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000907, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1