Справа № 952/390/20
Провадження № 1-кп/626/119/2020
ВИРОК

21 липня 2020 року м.Красноград Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
Обвинувачений ОСОБА_3 на початку січня 2020 року виявив в лісопосадці поблизу с.Абазівка Зачепилівського району Харківської області пакет з самопалом, після чого переніс знайдене за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 19.02.2020 року під час проведення обшуку на території домоволодіння ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено саморобний самопал.
Згідно висновку експертизи № 10/3/138 СЕ-20 від 28.02.2020, наданий на дослідження предмет є предметом у формі пістолета виготовлений саморобним способом за типом гладкоствольних одноствольних дульнозарядних пістолетів - самопалів калібру 10 мм із зовнішнім термічним запалюванням заряду та відноситься до категорії вогнепальної зброї. ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, підтвердив суду, що кримінальне правопорушення ним було вчинено при вищезазначених обставинах, щиро розкаявся.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того , учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений вчинив зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, що злочин передбачений ч.1 ст. 263 КК України є тяжким. Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 , на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується добре.
Обставинами, які пом"якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає те, що ОСОБА_3 розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю. Обставини, які обтяжують покарання згідно зі ст.67 КК України, не вставновлені.
Визначаючи вид та міру покарання, суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначені покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п"яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", рішення суду про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Враховуючи вищезазначене, суд звертає увагу при призначенні покарання ОСОБА_3 на наявність пом`якшуючих обставин, позицію сторони обвинувачення висловлену в судових дебатах, та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого, його особу, зокрема те, що він кається у скоєному злочині, не засуджений в силу ст.89 КК України, та приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання. Тому вважає вірним відповідно до ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для досягнення його мети.
Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 1256,08 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази по справі, передані на зберігання до камери речових доказів Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП Харківської області -знищити.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.