Дата документу 13.08.2020 Справа № 554/7438/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000730 від 29.05.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000730 від 29.05.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000730 від 29.05.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудове розслідування розпочато відповідно до інформації Дніпропетровського управління ДВБ НП України, про встановлений факт зловживання службовим становищем службовими особами правоохоронних органів (Національної поліції), які з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної використовуючи службове становище всупереч інтересам служби надають третім особам інформацію про померлих осіб та документи, що дозволяють здійснити незаконну реалізацію їхнього нерухомого майна, чим спричинено тяжкі наслідки інтересам держави та окремим громадянам.
Встановлено, що 01.03.2020 року в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , померла громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області вказану подію зареєстровано в журналі єдиного обліку за № 7117 від 01.03.2020 року. Надалі 02.03.2020 року внесені відомості до ЄРДР № 0000494 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Згідно отриманої інформації від КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, право власності на нерухоме майно -квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за громадянкою ОСОБА_5 на підставі договору міни від 23.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром № 1712, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу № 292п за реєстровим № 20-39 (1/2 частина) та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2006 року, виданого першою Дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 7-501, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 12801056 (1/2 частина).
В подальшому інформація про факт смерті одинокої громадянки
ОСОБА_5 працівниками правоохоронних органів передано третім особам, які у співучасті із працівниками правоохоронних органів із використанням підроблених документів здійснили незаконне відчуження в інтересах працівника правоохоронного органу права власності на квартиру, що належала померлій ОСОБА_5 .
В ході проведення досудового розслідування було отримано інформацію та копії документів від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, щодо реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, вже після смерті законної власниці ОСОБА_5 . Під час аналізу отриманих документів було встановлено, що 06 березня 2020 року на підставі імовірно підробленої довіреності, нібито виданої законною власницею об`єкта нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 на вчинення нотаріальних дій, на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було здійснено відчуження вищевказаного об`єкта нерухомості ОСОБА_8 (продавець) на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9 (реєстраційні дії від 06.03.2020 року, договір зареєстровано в реєстрі за № 229) на ім`я громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (покупець).
Отримавши відповідні документи від Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було встановлено, що згідно актового запису про смерть № 429 від 17 березня 2020 року, підтверджена та констатована дата смерті ОСОБА_5 , яка є законною власницею зазначеного вище об`єкта нерухомого майна, а саме 01 березня 2020 року. Тобто, виходячи із вищевикладеного, на час вчинення правочину спрямованого на відчуження нерухомого майна, а саме 06 березня 2020 року, ОСОБА_5 була померла, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть (остаточне) № 449 від 02.03.2020 року, видане відділом судово медичної експертизи трупів КЗ «Дніпровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпровської обласної ради.
У зв`язку із зазначеним, відчуження вищевказаного нерухомого майна на підставі довіреності начебто виданою ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_8 , суперечить чинним нормам цивільного законодавства України, а саме пункт 6,7 ст. 248 ЦК України.
Також встановлено, що з метою легалізації свого злочинного наміру на вчинення шахрайських дій з нерухомістю, 22 квітня 2020 року на підставі договору-купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_11 (реєстраційні дії від 22.04.2020 року, договір зареєстровано в реєстрі за № 1338), було здійснено відчуження об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , громадянином ОСОБА_10 (продавець), громадянину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На теперішній час встановлено, що громадянин ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець Миколаївської області м. Первомайськ, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Працює слідчим Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, має спеціальне звання лейтенант поліції, але в даний час, перебуває на денній формі навчання (магістратура) в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (відряджений з посади слідчого Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області).
Приховуючи факт реєстрації права власності на вказане нерухоме майно ОСОБА_12 у порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» не подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, ймовірно з метою приховати факт його причетності до вказаного нерухомого майна та подальшої реалізації вищевказаної квартири третім особам які не будуть обізнані про факт її незаконного набуття ОСОБА_12 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 22.04.2020 приватним нотаріусом ОСОБА_11 згідно договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири зареєстровано право приватної власності за громадянином ОСОБА_12 (ДРФО НОМЕР_1 ).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення прийшла до висновку про існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що нерухоме майно яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає вимогам ст. 98 КПК України та є речовим доказом, адже враховуючи відомі на момент подання клопотання відомості та факти є обґрунтовані підстави стверджувати, що вказане нерухоме майно набуто кримінально протиправним шляхом, про що 06.08.2020 року винесено відповідну постанову.
Таким чином, під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000730 виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна. Застосування вказаного заходу забезпечення необхідно з метою встановлення повних обставин вчиненого кримінального правопорушення та причетних до його вчинення осіб, а також з метою недопущення відчуження та наступного перепродажу майна, з метою збереження речових доказів та можливості у подальшому вжити заходів до відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), необхідно накласти арешт і забороною відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.
На підставі вищевикладеного слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного.

Зважаючи на положення ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за необхідне розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення його власника.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно з ч. 4 ст. 173 цього кодексу, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000730 від 29.05.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Слідчим доведено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Постановою слідчого від 06.08.2020 року квартиру визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000730 від 29.05.2020 року.

Вказана квартира підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000730 від 29.05.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження вказаним майном, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1