ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/7408/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1289/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 червня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області, українця, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 25 травня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) 23 листопада 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

а також у відношенні якого:

1) 3 січня 2019 року до Бахмутського міськрайонного суду Донецької області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України;

2) 31 січня 2019 року до Бахмутського міськрайонного суду Донецької області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

у даному кримінальному провадженні обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 серпня 2020 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 червня 2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 серпня 2020 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів та суворість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винним, свідчать про існування ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не буде здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оголошення ОСОБА_8 у розшук ґрунтувалось на формальній позиції слідчого, який не надав суду відомостей про належне повідомлення ОСОБА_8 про необхідність явки до слідчого із зазначенням місця, дати та часу проведення відповідних процесуальних дій. Доводи сторони захисту про необґрунтованість оголошення ОСОБА_8 у розшук судом першої інстанції не перевірені та не оцінені.

Інших доказів на підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в оскаржуваній ухвалі не наведено, що свідчить про відсутність вказаного ризику та неможливість його врахування при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, має двох малолітніх дітей, що свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків.

Крім того, ОСОБА_8 з`являвся за викликами для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій, у тому числі, отримував підозру, клопотання про обрання запобіжного заходу тощо.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 знаходиться під вартою понад 6 місяців, а тривалість розгляду обумовлена неявками іншого обвинуваченого, потерпілих тощо, тобто причинами, незалежними від волі ОСОБА_8 .

Також зазначає, що серйозність обвинувачення або суворість покарання не можуть бути єдиними підставами для тримання особи від вартою, яке не повинно перетворюватись на відбування можливого покарання за постановлений у майбутньому вирок.

З урахуванням наведеного вважає, що стороною обвинувачення не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який рішення суду вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін, в заперечення проти доводів апеляційної скарги захисника зазначив, що під час застосування вперше слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було враховано, що ОСОБА_8 перебував у розшуку, тоді ж слідчим суддею були перевірені підстави для оголошення розшуку, в подальшому суди враховували цю обставину при вирішенні питання про продовження тримання під вартою, крім того просив звернути увагу не те, що на цей час в Бахмутському міському суді Донецької області також перебувають два кримінальні провадження відносно ОСОБА_8 , а в даній справі в Бердянському міськрайонному суді він обвинувачується у вчиненні угону та 10 епізодів крадіжок, прокурор просив критично ставитись до доводів захисника про наявність міцних соціальних зв`язків, наявність дружини та дітей на утриманні ОСОБА_10 , оскільки за встановлених обставин, із родиною він не мешкає, проживав тимчасово з іншою жінкою, у якої крав її речи та здавав у ломбард, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, які відноситься до категорії умисних корисливих злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, суворість покарання у виді позбавлення волі до 8 років з конфіскацією майна або без такої, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, факт відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, факт переховування від слідства після оголошення йому підозри, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі, аналогічних корисливих злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 знаходиться під вартою з 20 листопада 2019 року, встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, дружину та малолітніх дітей, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки виявились не настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 було незаконно оголошено в розшук, є нічим необґрунтованим твердженням, оскільки жодних доказів на підтвердження цього захисник обвинуваченого до апеляційної скарги не додав.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 червня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 серпня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу Справа № 310/7408/19