Ухвала

16 вересня 2020 року
м. Київ
Справа № 200/14971/17
Провадження № 51-4367 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення вимог закону, передбачені у ч. 1 ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування судом касаційної інстанції, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте, засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону, а саме не зазначив, які порушення в оскаржуваних судових рішеннях допущено судами з огляду на перелічені статті процесуального закону.
Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений просить касаційний суд призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, проте на обґрунтування своїх вимог взагалі не наводить доводів щодо необхідності зміни оскаржуваних судових рішень з цих підстав.
Зокрема, засуджений взагалі не наводить доводів щодо необхідності скасування ухвали апеляційного суду та не вказує, які конкретно доводи апеляційних скарг сторони захисту, у порушення вимог ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Проте, у касаційній скарзі відсутнє належне формулювання вимог засудженого щодо результатів її розгляду із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Як убачається зі змісту касаційної скарги він просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та одночасно, посилаючись на необхідність перекваліфікації його дій з п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, просить суд призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Такі вимоги засудженого не узгоджується із приписами ст. 436 КПК України та є неконкретизованими.

Отже, наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів касаційного суду приходить до висновку, що скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року щодо нього, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3