Справа № 730/828/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/532/20
Категорія - ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000361 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не працює, освіта базова загальна середня, не одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, раніше судимий: 11.05.2016 року Сосницьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання, тобто з 06 лютого 2020 року.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 червня 2017 року по 2 жовтня 2018 року та з 6 лютого 2020 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 26 червня 2017 року, близько 13.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля господарства АДРЕСА_1 , під час сварки, яка переросла у бійку, умисно наніс ОСОБА_10 удар рукою в обличчя.

Після цього, близько 21.30 год., ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля господарства №2 по вул. Молодіжна, с. Високе Борзнянського району, продовжив побиття ОСОБА_10 , а саме: під час сварки, яка переросла у бійку, умисно наніс останній декілька ударів руками та ногами по голові, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках, у результаті чого ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка виражалась численними синцями, а також саднами обличчя, забійною раною верхньої губи рота зліва, крововиливами правої лобно-скроневої та лівої тім`яної областей, крововиливом у правий скроневий м`яз, крововиливом під лівий листок твердої мозкової оболонки, крововиливами у м`які мозкові оболонки та забоями головного мозку; синців грудної клітки, спини та живота, ділянки крововиливу м`язової тканини лівої половини грудної клітки та закритого перелому 10-го лівого ребра по задньо-пахвовій лінії; численних синців обох верхніх та нижніх кінцівок, від яких потерпіла померла.

Виявлені у ОСОБА_10 ушкодження у комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання її смерті.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисного, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Послався на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказав на відсутність належних доказів, які беззаперечно «поза розумним сумнівом» підтверджували вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Зазначив, що жодний допитаний свідок не надав пояснень, з яких би слідувало час, місце та обставини нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . При цьому, жодний із свідків не вказав на наявність конфліктів чи сварок між обвинуваченим та потерпілою, а кров на одяг ОСОБА_8 могла потрапити, коли останній ніс ОСОБА_10 додому. Також вказав, що судом не спростовано належними доказами отримання обвинуваченим тілесного ушкодження на руці, шляхом удару кулаком по стіні.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. В обґрунтування скарги зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що саме він наніс тілесні ушкодження потерпілій, від яких остання померла. Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 аналогічні за змістом доводам апеляційної скарги його захисника.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, вказавши, що він наніс ОСОБА_10 лише один удар 26 червня 2017 року, в обід, під час сварки. При цьому категорично заперечив свою причетність до заподіяння потерпілій інших тілесних ушкоджень. Пояснив, що того вечора вони перебували в гостях у ОСОБА_11 , після чого, близько 21.00 год., він разом із ОСОБА_10 пішли додому. Але потім потерпіла повернулася назад, оскільки була дуже п`яна, а ОСОБА_8 пішов додому спати. Коли ж він вранці прокинувся, то ОСОБА_10 удома не було, тому пішов її шукати. Він знайшов її на вулиці і поніс додому на плечах, так як вона не могла самостійно йти через сильне алкогольне сп`яніння. Принісши потерпілу в будинок, поклав на ліжко та пішов на роботу. Тілесних ушкоджень у неї не було. Увечері ОСОБА_8 повернувся додому і побачив, що ОСОБА_10 померла, у зв`язку із чим він викликав лікаря.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана у місцевому суді свідок ОСОБА_12 пояснила, що в червні 2017 року, вдень, між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла сварка, під час якої обвинувачений вдарив потерпілу. ОСОБА_8 розповідав, як він ніс на плечах ОСОБА_10 та поклав її спати. Вранці обвинувачений пішов на роботу, а ОСОБА_12 протягом дня заходила до ОСОБА_10 , яка цілий день спала. ОСОБА_8 повернувся додому близько 19.00 год., помітив, що з ОСОБА_10 щось не так і побіг до лікаря. О 5 год. ранку вона бачила ОСОБА_8 , який сидів на ганку будинку, а ОСОБА_10 спала і ОСОБА_12 бачила у неї на обличчі подряпини.

У судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_13 пояснив, що він проживає із з сестрою обвинуваченого. 26.06.2017 року, в обідній час, він, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 сиділи на веранді та вживали спиртні напої. Останні сварилися між собою, а тому ОСОБА_8 один раз ударив потерпілу. Крім того, ОСОБА_13 пояснив, що коли вранці наступного дня він встав та вийшов з будинку, то обвинувачений сидів на порозі і сказав, що приніс ОСОБА_10 додому п`яну. Потерпіла лежала вдома до вечора і свідок бачив, коли її виносили, що у неї були тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції пояснив, що він працює фельдшером. ОСОБА_8 приїхав до нього на велосипеді та попросив, щоб він оглянув його дружину. У післяобідній час ОСОБА_14 оглянув ОСОБА_10 , яка лежала на ліжку та констатував її смерть, після чого викликав поліцію. Наявність у потерпілої тілесних ушкоджень свідок не пам`ятає, на шиї та під очима у неї синців не було. При ньому обвинувачений вдарив рукою по стіні.

Допитана в місцевому суді свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона приїхала до ОСОБА_16 у гості, де також були обвинувачений і ОСОБА_10 , які вживали алкогольні напої. Потерпіла розповіла, що ОСОБА_8 побив її. Потім обвинувачений з ОСОБА_10 пішли додому і назад не поверталися.

Окрім показань свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 27 червня 2017 року, згідно якого при огляді житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_12 , було встановлено, що в спальній кімнаті, на дивані, знаходиться труп жіночої статі у лежачому положенні на спині. На трупі мається одяг, який одягнутий правильно, візуально без пошкоджень поверхні та слідів сторонніх речовин. При огляді було виявлено тілесні ушкодження, опис яких зазначено в протоколі (т.1, а.к.п.7-14);

- протоколом огляду місця події від 28 червня 2017 року, згідно якого при огляді ґрунтової дороги, що знаходиться між вулицями Молодіжна та Центральна с. Високе, Борзнянського району, було встановлено, що на відстані 62 метрів від господарства №2 по вул. Макаренка, на лівій обочині дороги, виявлено дві «в`єтнамки» жовтуватого кольору 38 розміру. Навпроти цього місця, посередині дороги, виявлено жіночу резинку для стягування волосся темно-бордового кольору. Присутня під час огляду місця події ОСОБА_12 зазначила, що вказані речі належали співмешканці її брата - ОСОБА_10 (т.1, а.к.п.16-19);

- протоколом огляду трупа від 28 червня 2017 року, згідно якого при огляді трупа ОСОБА_10 було встановлено, що на обличчі, в області очей та щік, маються садна темно-синього кольору. На верхніх кінцівках, в районі передпліччя, виявлені теж садна темно-коричневого кольору (т.1, а.к.п.22-23);

- випискою № 15 із медичної картки амбулаторного хворого, якою підтверджується наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 (т.1, а.к.п.26);

- протоколами огляду від 4 липня 2017 року та 6 липня 2017 року, згідно яких підтверджується огляд чоловічих штанів (брюк), чоловічого светра сірого кольору та чоловічих в`єтнамок, які були вилучені у ОСОБА_8 під час його затримання 27 червня 2017 року. Під час огляду предметів на передній та задній поверхні светра, на передній поверхні лівої штанини брюк та на обох в`єтнамках, на гумових пряжках виявлено плями речовини буро-коричневого кольору, схожої на кров (т.1, а.к.п.52-55, 56-57);

- висновком експерта № 145 від 29.06.2017 року, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден правої кисті, орієнтовна давність утворення яких може становити не більше 12-24 годин від моменту виникнення до початкового моменту проведення експертизи 27 червня 2017 року. В утворенні їх могла мати місце дія тупого предмета по механізму удару з тертям. Указані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості як в комплексі, так і окремо, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності (т.1, а.к.п.60-61);

- висновком експерта № 118 від 23 серпня 2017 року, згідно якого при експертизі трупа ОСОБА_10 було встановлено тілесні ушкодження, їх характер та підстави виникнення, час смерті останньої (т.1, а.к.п.65-68);

- висновком експерта № 96-ц, згідно з яким кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи АВ (ІV) за ізосерологічною системою АВО. (т.1, а.к.п.73);

- висновок експерта № 363, згідно якого в слідах на штанах (об.№2), вилучених у ОСОБА_8 , знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлено антиген В. Кров в слідах (об.№2) відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А і, так як кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А, то походження від неї не виключається (т.1, а.к.п.85-88).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 , з чим погоджується і колегія суддів.

Заперечення ОСОБА_8 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, колегія суддів визнає як обраний ним спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Як встановлено апеляційним судом, обвинувачений і раніше завдавав ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності.

В день смерті потерпілої, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 13.30 год., наніс ОСОБА_10 удар рукою по обличчю, що не заперечується самим обвинуваченим та підтверджується поясненнями свідків, яким про даний факт розповідала сама потерпіла.

Крім того, за показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , єдиною особою, яка контактувала з ОСОБА_10 у проміжок часу з моменту повернення із гостей від ОСОБА_11 та дорогою додому є ОСОБА_8 .

Надані цими свідками пояснення узгоджуються між собою, а також з об`єктивними даними, які містяться у матеріалах кримінального провадження. Разом з тим, указані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_8 .

Посилання обвинуваченого на можливе побиття ОСОБА_20 іншими особами, з якими покійна могла продовжити вживати того вечора спиртні напої, не ґрунтуються на доказах та виникли як захисна версія вже під час подання апеляційної скарги, оскільки, жоден з допитаних свідків не зазначав про те, що ОСОБА_20 поверталася до господарства ОСОБА_11 з метою продовжити вживати спиртні напої.

На підтвердження цих доводів стороною захисту ні в місцевому суді, ні в ході апеляційного розгляду, не було надано жодного доказу.

До того ж, саме на одязі обвинуваченого було виявлено кров ОСОБА_20 , а у самого обвинуваченого наявні тілесні ушкодження руки, утворення яких, згідно висновку експерта, може становити не більше 12-24 годин від моменту виникнення до початкового моменту проведення експертизи 27 червня 2017 року. В такій ситуації має значення сам характер ушкоджень і сухуватість їх поверхні, що свідчить про їх більшу давність, ніж на це вказує ОСОБА_8 .

При цьому колегія суддів також не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що виявлена кров на штанях обвинуваченого, яка, за висновком експерта, могла належати ОСОБА_20 , могла потрапити на цю річ, коли він переносив потерпілу додому. З урахуванням всіх обставин справи, досліджених доказів, версія ОСОБА_8 щодо обставин походження крові, яка виявлена на його одязі, та яка може належати ОСОБА_20 , на думку колегії суддів, є неспроможною.

Отже, доводи апелянтів щодо недоведення вини обвинуваченого у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , що призвело до її смерті, є непереконливими, так як, окрім показань самого ОСОБА_8 , інших доказів, які б свідчили про його непричетність до вчинення кримінального правопорушення, стороною захисту надано не було.

Відтак, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ним відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, місцевий суд з достатньою повнотою урахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше судимий, не працює, негативно характеризується за місцем проживання; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання - рецидив кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.121 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4