Справа № 301/1615/20
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
"04" вересня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

Під час підготовчого засідання прокурор ОСОБА_3 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, тому справу слід призначити до судового розгляду. Клопотання захисника про повернення обвинувального акту у зв`язку з неконкретним викладенням фактичних обставин справи вважав таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в ході судового слідства прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитися від підтримання обвинувачення.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку прокурора та просили призначити справу до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту. Вважав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки формулювання обвинувачення не містить зазначення точного місця ДТП, а викладені в ньому фактичні обставини справи не відповідають дійсним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника і просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Цивільний позивач ОСОБА_8 та представник потерпілих та цивільного позивача ОСОБА_9 у підготовче засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, причини неявки до суду не повідомили (а.с.93). Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечували проти проведення підготовчого засідання у відсутності представника ОСОБА_9 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд вважає повернути такий прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, яка діє на теперішній час, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.

Обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 110 КПК України). Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а саме: про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, й об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Пред`явлене обвинувачення має бути конкретизованим та не містити суперечностей, що є умовою реалізації права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Обвинувальний акт даним вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту, 21 січня 2020 року близько 14 години ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним транспортним засобом МАН, рухаючись в світлу пору доби, без опадів, Центральною вулицею в селі Заріччя, Іршавського району, в напрямку з села Великі Ком`яти, Виноградівського району, в сторону села Сільце, Іршавського району, не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, проявив неуважність при проїзді лівого заокруглення дороги, а саме виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з автомобілем марки «Ford Focus», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

При цьому, в обвинуваченні не зазначено конкретного місця, де сталося зіткнення. Вказівка на те, що ДТП сталося на «Центральній вулиці в селі Заріччя, Іршавського району, в напрямку з села Великі Ком`яти, Виноградівського району, в сторону села Сільце, Іршавського району» не є зазначенням місця вчинення злочину, оскільки таке не конкретизовано з прив`язкою до більш точної адреси (номер будинку поблизу або навпроти якого сталося зіткнення, кілометр конкретної дороги тощо).

В обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_4 «не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, проявив неуважність при проїзді лівого заокруглення дороги та виїхав на смугу зустрічного руху». При цьому, в обвинуваченні не зазначено, які саме елементи дорожньої обстановки та дорожні умови не враховано обвинуваченим, яким чином вони змінилися. Не містить формулювання обвинувачення і відомостей про стан дорожнього покриття (враховуючи, що ДТП сталося взимку).

Крім того, в підготовчому засіданні обвинувачений пояснив, що 20.01.2020 року під час ДТП він виконував трудові обов`язки в якості водія ТзОВ «Ося Транс» м. Ужгород та керував транспортним засобом, що належить роботодавцеві. Вказані обставини також не зазначені при викладенні фактичних обставин справи, що перешкоджає потерпілим подати цивільний позов до належних цивільних відповідачів.

Отже, формулювання обвинувачення є неконкретним.

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілу і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст. 42 і 56 цього Кодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Обставини, які відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, повинні бути зазначені в обвинувальному акті. Під час судового розгляду справи, згідно ст. 348 КПК України, суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого та конкретизованого обвинувачення позбавляє суд можливості виконати вказану норму закону.

Відсутність в обвинувальному акті чіткого, що ґрунтується на доказах, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, залишає відкритим питання про те, чи досліджені і відкинуті органом досудового розслідування (стороною обвинувачення) всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення, тобто, чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Така невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України обмежує як право сторони захисту, так і право потерпілого обстоювати свої законні інтереси, а стороні обвинувачення можливість доводити обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті. Отже, зазначені недоліки обвинувального акту унеможливлюють провести судовий розгляд кримінального провадження всебічно та об`єктивно.

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту, а не результатом дослідження доказів.

За таких обставин, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд вважає повернути обвинувальний акт прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

Керуючись ст. ст. 314, 376 ч.2 КПК України,

у х в а л и в :

обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене 21 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повернути прокурору з метою усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через цей районний суд.

Головуюча : ОСОБА_1