Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/501/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2020 року про відмову в задоволенні спільного подання ДУ «Устинівський виправний центр № 37» Міністерства юстиції України та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що 27 квітня 2020 року ДУ «Устинівський виправний центр № 37» Міністерства юстиції України та спостережна комісія при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області звернулися до суду з спільним поданням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2020 року відмовлено в задоволені спільного подання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 .

Рішення суду мотивовано тим, що з урахуванням систематичності та періодичності вчинення засудженим ОСОБА_7 умисних тяжких та середньої тяжкості злочинів, в тому числі і під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та іспитового строку, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним.

Крім того, під час розгляду подання судом не було встановлено участі засудженого ОСОБА_7 у роботах по благоустрою ДУ «Устинівський виправний центр № 37».

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду як незаконну та необґрунтовану, постановити нову про задоволення його клопотання, вказуючи на те, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення, був залучений до без оплатної праці, приймав активну участь в роботах по благоустрою установи, за весь час відбування покарання має 9 заохочень, тобто він сумлінним ставленням до праці, позитивною характеристикою, зразковою поведінкою, довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений 16 січня 2017 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 та ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2019 року ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеження волі строком на 02 роки 04 місяці 15 днів.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2019 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання за правилами, передбаченими п.«б» ч.1 ст.72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) час слідування під вартою до ДУ «Устинівський виправний центр № 37» з 27.03.2019 року по 10.04.2019 року, що становить 28 днів обмеження волі.
Згідно характеристики ОСОБА_7 за період відбування покарання в Кропивницькому СІЗО заохочень не мав, порушень режиму не допускав.
Відповідно до наданої з ВК № 6 характеристики, ОСОБА_7 за час перебування в ДУ «Кропивницька ВК № 6» заохочувався шість разів за сумлінну поведінку та ставлення до праці, порушень режиму не допускав, стягнень не мав, раніше неодноразово судимий, тобто не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Згідно характеристики ОСОБА_7 за період відбування ним покарання в ДУ «Устинівський виправний центр № 37» за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав три заохочення , порушень режиму не допускав, працевлаштований днювальним у відділення СПС № 1.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів провадження засуджений ОСОБА_7 систематично починаючи з 2002 року вчиняв умисні злочини, за які був засуджений до реального покарання у виді позбавлення волі, неодноразово звільнявся від відбування покарання як шляхом умовно-дострокового звільнення так і внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, останній раз будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, знову вчинив умисні середньої тяжкості та тяжкий злочини.

Крім того, як вбачається з довідки оперативного відділу ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6», засуджений ОСОБА_7 перебував у державному розшуку Новомиргородським ВП Маловисківського В ГУНП в Кіровоградській області, у зв`язку з тим, що приховувався від органів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 22.03.2016 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Також, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що вчинення злочинів, за які ОСОБА_7 був засуджений вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2017 року протягом незначного проміжку часу починаючи з 17 березня 2016 року по 11 квітня 2016 року свідчить про підвищену суспільну небезпечність та стійку антисоціальну спрямованість особистості засудженого ОСОБА_7 , його неготовність до право слухняної поведінки поза межами установ виконання покарань.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів своє виправлення, на шлях виправлення не став, будучи раніше неодноразово судимим, вчинив умисні середньої тяжкості та тяжкі злочини, а тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно достроково.

Крім того, існування в засудженого ОСОБА_7 заохочень, свідчить лише про наявність процесу позитивних змін, але вони на думку колегії суддів, не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві та не є підставою для звільнення від відбування покарання умовно-достроково, оскільки процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженому ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваній ОСОБА_7 ухвалі.

Будь-яких процесуальних порушень, неповноту у з`ясуванні обставин даної справи, про які зазначає засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції - відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2020 року про відмову в задоволенні спільного подання ДУ «Устинівський виправний центр № 37» Міністерства юстиції України та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4