справа № 164/728/20
п/с 1-кп/164/117/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000075 від 03 березня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває дане кримінальне провадження.

Прокурором було подано клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , яке вмотивоване тим, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, а саме - злісній непокорі вимогам адміністрації виправної установи. Крім того наявні ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Маневицька виправна колонія №42» з 11 січня 2019 року, початок строку відбуття покарання 05 жовтня 2018 року, а кінець строку відбуття покарання 05 січня 2021 року, а тому, перебуваючи на волі, може залишити місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити інкриміноване кримінальне правопорушення, так як обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину в місцях позбавлення волі під час відбування покарання за попереднім вироком, має непогашені судимості за вчинення умисних корисливих злочинів, при цьому систематично порушує режим утримання і не стає на шлях виправлення, за місцем відбування покарання обвинувачений характеризується негативно, тому вважає доцільним обрати запобіжний захід строком на шістдесят днів.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

З клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та його захисника ознайомлено.

В судовому засіданні прокурор довела:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України;
2) наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання даним ризикам;

Захисник та обвинувачений, кожен зокрема, заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили відмовити в задоволенні клопотання.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу оцінено в сукупності наступні обставини:

1) ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років;

2) вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

3) ОСОБА_4 відбуває покарання у виправній колонії та характеризується негативно, неодноразово судимий, перебуваючи на волі може переховуватися від суду.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що клопотання прокурора необхідно задовольнити і застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Твердження захисника, що у клопотання прокурора відсутні докази існування ризиків, суд вважає безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_4 є особою, яка відбуває покарання у місцях позбавлення волі і йому інкримінується вчинення злочину, пов`язаного з непокорою під час відбування такого покарання (тобто у разі визнання, що обвинувачений вчинив злочин в період невідбутого покарання він повинен буде відбувати покарання у виді позбавлення волі), що вказує на повну недієвість менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, зокрема і для запобігання ризику вчинення будь-яких неправомірних дій.
Те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України не є тяжким, згідно зі ст. 12 КК України, не може свідчити про наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Разом з тим, беручи до уваги те, що на даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України і строк відбуття покарання закінчується 5 січня 2021 року, тому суд, при вирішенні даного клопотання, приходить висновку про можливість визначення застави.
Пунктом 1 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено визначення розміру застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,а тому обвинуваченому ОСОБА_6 слід визначити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 43780 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Задовольняючи клопотання про тримання під вартою ОСОБА_4 суд не встановлює винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, а оцінює в сукупності обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, керуючись ст.ст. 183-184 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 21 лютого 2021 року включно.
Визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 43 780 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 , інші особи як заставодавці, мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії цієї ухвали.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- з`являтися до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та/або суд про зміну місця проживання, а у випадку працевлаштування - місця роботи.

Ці зобов`язання застосовуються до ОСОБА_4 на строк до 21 лютого 2021 року включно.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що після внесення застави у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава може бути звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 рахувати з 24 грудня 2020 року.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду ОСОБА_1