Справа № 735/588/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/463/20
Категорія - ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000069 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта вища, працює заступником Коропського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.367 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на один рік.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , одружений, освіта вища, працює начальником Коропської дільниці ПАТ «Облтеплокомуненерго», раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 процесуальні витрати на користь держави - по 3279 грн. з кожного.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді заступника Коропського селищного голови з питань житлово-комунального господарства, будівництва, архітектури та містобудування, з 01.01.2017 року постійно обіймаючи в органах місцевого самоврядування посаду, яка наділена адміністративно-господарськими функціями, з прямим умислом, достовірно знаючи, що розкидач піску РДС-3 до Коропської селищної ради не був поставлений, 25 жовтня 2018 р. підписав видаткову Накладну №2 від 25.10.2018 року про доставку Коропській селищній раді розкидача піску РДС-3, вартістю 150000 грн., виконавши свій підпис в графі «Отримав».

Унаслідок чого Накладна №2 від 25.10.2018 року набула статусу офіційного документу, що підтверджував факт прийняття Коропською селищною радою у ФОП ОСОБА_13 розкидачу піску РДС-3, який останній зобов`язаний був поставити згідно з договором поставки №2 від 19.10.2018 року, укладеного між Коропською селищною радою та ФОП ОСОБА_13 .

У подальшому Накладна №2 від 25.10.2018 року послугувала підставою для складення платіжного доручення №2405 від 26.10.2018 року та перерахування управлінням Державної казначейської служби в Коропському районі на рахунок № НОМЕР_1 в КБ «Приватбанк» ФОП ОСОБА_13 грошових коштів на суму 150000 грн., незважаючи на те, що розкидач піску РДС-3, вартістю 150000 грн., до Коропської селищної ради не був поставлений.

Унаслідок незаконних дій ОСОБА_10 державному бюджету в особі Коропської селищної ради завдані збитки на вищевказану суму.

ОСОБА_9 як заступник Коропського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів у селищній раді, перебуваючи на посаді в.о. голови Коропської селищної ради відповідно до розпорядження Коропської селищної ради №118 21.08.2017 року «Про функціональні повноваження селищного голови, секретаря селищної ради, заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради, заступника селищного голови з питань житлово-комунального господарства, будівництва, архітектури та містобудування», в період з 22.10.2018 року по 20.11.2018 рік, будучи наділеним повноваженнями голови Коропської селищної ради, виконуючи організаційно-розпорядчі функції по здійсненню керівництва працівниками селищної ради та адміністративно-господарські функції по розпорядженню майном ради, перебуваючи на робочому місці 26.10.2018 року, неналежним чином виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них. А саме, будучи розпорядником бюджетних коштів, повинен використовувати їх лише за призначенням, визначеним селищною радою, відповідно до п.1.10 додатку 1 розпорядження Коропської селищної ради №118 від 21.08.2017 року «Про функціональні повноваження селищного голови, секретаря селищної ради, заступника селищного полови з питань діяльності виконавчих органів ради, заступника селищного голови з питань житлово-комунального господарства, будівництва, архітектури та містобудування», однак у порушення покладених на нього функціональних повноважень та п.13 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо цільового використання бюджетних коштів, виділених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №200 «Деякі питання надання субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад» та розподілених відповідно до рішення Коропської селищної ради №1875 від 18.06.2018 року «Про затвердження переліку проектів, видатки на які здійснюватимуться за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад», не перевірив фактичну наявність розкидача піску РДС-3, вартістю 150000 грн., який відповідно до договору поставки №2 від 19.10.2018 року, укладеного між Коропською селищною радою та ФОП ОСОБА_13 , повинен був поставлений Коропській селищній раді, маючи право підпису, відповідно до пункту 3.13 додатку 1 до розпорядження Коропської селищної ради №118 21.08.2017 року «Про функціональні повноваження селищного голови, секретаря селищної ради, заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради, заступника селищного голови з питань житлово-комунального господарства, будівництва, архітектури та містобудування», підписав платіжне доручення №2405 від 26.10.2018 року про перерахування ФОП ОСОБА_13 бюджетних коштів державної субвенції на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад в сумі 150000 грн., які в подальшому були перераховані Коропською селищною радою на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в КБ «Приватбанк», зазначений в договорі №2 від 19.10.2018 року, укладеного між Коропською селищною радою та ФОП ОСОБА_13 . Разом з тим, розкидач піску РДС-3 поставлений не був, унаслідок чого Коропській селищній раді завдані збитки на суму 150000 грн.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження щодо нього, на підставі п.п.2, 10 ч.1 ст.284 КПК України, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Апелянт вказує на відсутність доказів вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Зазначив, що в його діях відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, а саме: внесення службовою особою завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, оскільки видаткова накладна №2 від 25.10.2018 року не є офіційним документом. Також у його діях не було встановлено прямого умислу на внесення завідомо неправдивих відомостей до видаткової накладної. Крім того, послався на недопустимість доказів почеркознавчих експертиз, оскільки він не був ознайомлений із жодним із документів про призначення експертиз та зі змістом їх висновків.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження щодо нього, на підставі п.п.2, 10 ч.1 ст.284 КПК України. В обґрунтування скарги зазначив, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів чи фактів, які б підтверджували версію сторони обвинувачення про вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Вказав на невизначеність та суперечність у формулюванні обвинувачення його за ч.1 ст.367 КК України. Зазначив, що суд безпідставно послався як на докази його винуватості, на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , показання обвинувачених, а також надані стороною обвинувачення письмові докази. Зокрема, ні він, ні ОСОБА_10 свою провину в судовому засіданні не визнали, а показання свідків навпаки свідчать про відсутність у їх діях складів інкримінованих злочинів.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст.412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обґрунтування обвинувачення, це не перелік доказів, наданих органами досудового розслідування, а аналіз усіх зібраних у провадження доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілого, обвинувачених, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Стаття 94 КПК України передбачає, зокрема, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Попри це, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевим судом не було надано оцінки кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку відповідно до положень ст.94 КПК України, а було лише викладено зміст наданих доказів, відокремлено один від одного.

В свою чергу, оцінка доказів полягає у тому, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження оцінює кожний доказ окремо та в сукупності. Крім того, оцінка доказів передбачає аналіз його змісту або відомостей, які містяться у ньому шляхом зіставлення зі змістом інших доказів на предмет, чи узгоджуються вони між собою, чи ні.

При цьому, як зазначено у пункті 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Натомість, як слідує зі змісту вироку, судом було допитано свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 . Показанням вказаних осіб суд належної оцінки не надав як окремо, так і в цілому.

Що стосується інших доказів, наданих сторонами кримінального провадження, то вбачається однобічність їх дослідження, без надання належної оцінки, що призвело до неповноти судового розгляду справи, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відтак, аналізуючи оскаржуваний вирок місцевого суду, колегія суддів вважає, що його зміст не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, так як однією із умов прийняття законного судового рішення є неухильне дотримання судом установлених вимог до його форми та змісту.

Оскільки судом першої інстанції не були належним чином оцінені обставини, шляхом дослідження доказів, наданих сторонами кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.3 ст.404 КПК України, позбавлений процесуальної можливості повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження.

Отже, враховуючи, що місцевим судом при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційні скарги обвинувачених підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню, з призначенням нового судового розгляду.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Тому доводи апеляційних скарг обвинувачених підлягають ретельній перевірці місцевим судом при новому розгляді кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4