Справа № 214/7663/20
1-кс/214/808/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю потерпілої ОСОБА_3

за участю представника потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за скаргою потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Потерпіла ОСОБА_3 подала до суду скаргу, в якій просить: скасувати постанову слідчої СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 (далі за текстом «слідча») від 11 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001918 від 25 жовтня 2020 року.
В обґрунтування скарги наводить наступне. 13 жовтня 2020 року звернулась до Саксаганського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про злочин за фактом крадіжки майна колишньою співмешканкою її померлого сина ОСОБА_6 із належної їй, ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 . 25 жовтня 2020 року після втручання Криворізької місцевої прокуратури № 3 відомості за її заявою були внесені до ЄРДР за № 0001918 за попередньою кваліфікацією злочину за ст. 356 КК України. Постановою слідчого від 11 лютого 2020 року кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, оскільки слідчим не було проведено повне всебічне та об`єктивне розслідування кримінального провадження, не виконаний можливий комплекс слідчих дій за кримінальним провадженням, слідчим досудове розслідування проведено поверхнево, без з`ясування всіх обставин, які мають суттєве значення. Вказує, що зокрема, як вбачається зі змісту постанови, яка оскаржується, слідчий приймаючи рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу злочину надав перевагу свіченням особи, яку вона підозрює у викраденні майна, незважаючи на спростування її показів поясненнями інших свідків. При цьому достовірність пояснень, наданих ОСОБА_6 не були перевірені слідчим шляхом проведення необхідних слідчих дій, експертизу на предмет визначення вартості викраденого майна слідчим також призначено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування та слідчий зобов`язані неухильно дотримуватись вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Відповідно до положень ч. 1. ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Згідно з ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Вказує, що в порушення вказаних вище норм закону слідчий не вчинив всіх необхідних слідчих дій, спрямованих на швидке, повне та неупереджене розслідування у розумні строки, та не вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, розміру матеріальної шкоди, заподіяної злочином, зокрема слідчим не були встановлені обставини на підтвердження, або спростування свідчень, наданих ОСОБА_7 щодо належності їй на праві особистої власності майна, яке вона перевезла до квартири потерпілої на початку її проживання з сином потерпілої, не встановлені обставини придбання нею певного майна під час спільного проживання з сином потерпілої, а саме не було встановлено коли, у яких торговельних закладах та яке майна придбавалось нею разом з сином потерпілої, якими документами підтверджуються факти придбання майна (товарні, касові чеки, транспортні накладні на доставку товарів з магазину до місця проживання), не встановлені та не опитані у якості свідків особи, які були очевидцями доставки придбаних товарів у квартиру потерпілої.. Вказує, що слідчим не було встановлено чи відповідають дійсності свідчення ОСОБА_8 щодо придбання майна відомостям товарного обліку торговельних закладів, зокрема щодо наявності у період придбання майна відповідної номенклатури товарів (вид, тип, марка та інші ознаки товару), чи підтверджуються факти придбання саме цього товару обліковими даними торговельного закладу ( фіскальні чеки, прибуткові ордери на отримання плати за товар, тощо). Зазначає, що слідчим не оглянуте за місцем його знаходження майно, яке за свідченням ОСОБА_8 , було придбано під її час спільного проживання з сином її, потерпілої, на предмет встановлення дати виготовлення майна, його стану, та відповідності вказаним нею ознакам. Не встановлені обставини належності зниклого з квартири майна конкретній особі, зважаючи на суперечливість свідчень першої дружини сина потерпілої - ОСОБА_9 стосовно переліку майна , придбаного під час їх спільного проживання, та свідчень ОСОБА_8 , щодо придбання цього майна саме під час її спільного проживання з сином потерпілої. Одночасний допит свідків на предмет усунення суперечливостей у свідченнях свідків щодо належності майна слідчим не проведено. Зазначає, що постанова слідчого не містить чітких та переконливих висновків стосовно надання переваг свідченням ОСОБА_8 в частині визначення належності майна всупереч свідченням стосовно вказаного майна, наданих ОСОБА_9 , в порушення вимог статті 242 КПК України слідчим не виконані вимоги щодо призначення експертизи на предмет визначення вартості зниклого майна, проведення якої є обов`язковою при розслідуванні злочинів проти власності, про що самим слідчим зазначено у постанові про закриття кримінального провадження. Вказує, що всупереч вимогам ст. 94 КПК України, слідчий в постанові не навів доказів, не надав кожному доказу оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, тому висновки слідчого, викладені ним в постанові про закриття кримінального провадження, є необґрунтованими, а відтак, винесена ним постанова є також необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
У судовому представник потерпілої та потерпіла, кожний окремо, скаргу підтримали повністю та підтвердили її зміст.
Слідча у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду скарги була належно повідомлена. Тому скарга, відповідно до вимог ч.3 ст. 307 КПК України, розглянута за відсутності слідчої.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: повідомлення (а.с.3), постанова (а.с.4-5).

Також у судовому засідання оглянуті матеріали кримінального провадження.

Вислухавши потерпілу та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 26 ч.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами.

Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Як передбачено ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом: сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2020 року відомості за заявою потерпілої були внесені до ЄРДР за № 0001918 за попередньою кваліфікацією злочину за ст. 356 КК України.

Постановою слідчої від 11 лютого 2020 року дане кримінальне провадження закрито за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як передбачено ст.284 ч.1 п.2 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як встановлено у судовому засіданні, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, слідча, як на підставу закриття кримінального правопорушення, зазначила відсутність в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, а саме самовправства. При цьому слідча в постанові вказує, що відсутні очевидці, які б могли підтвердити факт самовправства. Також зазначила, що за відсутністю свідків-очевидців неможливо провести судову товарознавчу експертизу для визначення розміру завданої шкоди.

При винесенні постанови, як це вбачається з її змісту, слідча не надала оцінки показанням потерпілої, яка зазначає кількість майна, яким заволоділа ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 під час її допиту підтвердила, що з належної потерпілій квартири, вона вивезла певні речі.

З матеріалів справи вбачається, що слідча не вживала заходів для вилучення майна, яке зазначила потерпіла та ОСОБА_6 , та призначення судової товарознавчої експертизи для визначення вартості цього майна.

Посилання слідчої в постанові на те, що відсутність очевидців перешкоджає проведенню згаданої експертизи, суд вважає необґрунтованим.

Тому висновки слідчої, викладені нею в постанові про закриття кримінального провадження, є необґрунтованими, а відтак, винесена нею постанова підлягає скасуванню.

Суд також бере до уваги, що слідча не надала суду доказів того, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та не спростувала доводів потерпілої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 22, 110, 284, 303, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчої СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 11 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001918 від 25 жовтня 2019 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1