Житомирський апеляційний суд
Справа №296/159/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.01.2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_10 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.03.2021 року, з можливістю внесення застави та покладенням у разі внесення застави обов`язків, які визначено ухвалою слідчого судді Корольовськокго районного суду м. Житомира від 16.10.2020 року та відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваної про зміну запобіжного заходу щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївки, Донецької обл., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 13.01.2020 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що наявні у справі докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, є достатніми та дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, є обґрунтованою та підтверджується матеріалами кримінального провадження.Також, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судима, ніде не працює, немає міцних соціальних зв`язків, а вказані обставини свідчать, що вона може вчинити новий злочин та переховуватись від органів досудового слідства та суду, впливати на інших підозрюваних і свідків, а вказані ризики не зменшилися і продовжують існувати.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід або зменшити альтернативний розмір застави до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вважає, що висновки, викладені в ухвалі слідчого судді є необґрунтованими, а ухвала постановлена з істотними порушеннями норм процесуального права. Зазначає, що на обґрунтування підозри ОСОБА_8 прокурор посилається лише на протокол допиту засекреченого свідка ОСОБА_11 , протокол обшуку ОСОБА_8 , у якої були знайдені лише гроші. В протоколах НСРД фіксувалися лише розмови між свідком обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , в яких мова йшла про косметичні вироби. Вказує, що стороною обвинувачення не доведений ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового слідства чи суду, сторона обвинувачення не надала будь-яких доказів того, що ОСОБА_8 схильна до переховування. Вказує, що процесуальна поведінка ОСОБА_8 за весь час до затримання свідчить про те, що ані ризику переховування, ані ризику незаконного впливу на свідків чи експертів на даний час не існують. Посилається на те, що відсутній ризик знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі письмові докази знаходяться на зберіганні в поліції та в експертних установах, обшук у домоволодінні підозрюваної уже проведений. Зазначає, що слідчим не було доведено ризик можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 . Звертає увагу на необґрунтовано великий розмір застави, альтернативно визначений ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідача, захисника та підозрювану, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (О`Нага v. United Kingdom 16 October 2001, §36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Задовольняючи клопотання слідчого та продовжуючи щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрювана причетна до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду від 04.06.2020 року в ході проведення якого оглянуто «закладку» залишену ОСОБА_12 , в якій виявлено та вилучено вибухову речовину зниженої потужності, а саме суміш типу «окисник відновник» на основі аміачної селітри (більше 80%), атропіну та подрібненої каніфолі виготовленої саморобним способом; висновком експерта № 95/5 від 03.09.2020 року відповідно до якого «закладку» залишена ОСОБА_12 , виявлена та вилучена в ході ОМП від 04.06.2020 року вибухову речовину зниженої потужності, а саме суміш типу «окисник відновник» на основі аміачної селітри (більше 80%), атропіну та подрібненої каніфолі виготовленої саморобним способом; протоколом огляду по купця від 13.10.2020 року в ході проведення якого оглянуто посилку, яку добровільно надав для вилучення покупець ОСОБА_13 , яку він придбав у ОСОБА_8 , в якій виявлено та вилучено корпус ручної гранати «Ф-1» та вибухові речовини «ГМТД»; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіо відео контроль ОСОБА_8 » від 06.06.2020 року; протоколом обшуку автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 і є достатніми для продовження строку застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Апеляційний суд звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому була допитана підозрювана ОСОБА_8 , вислухана думка захисника та прокурора, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, а також доводи захисника та підозрюваної про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України; вчинення тяжкого злочину, за яке відповідно до чинного законодавства передбачено покарання у виді позбавлення волі до 7 років; підозрювана тривалий час офіційно не працює, що зумовлює відсутність законного джерела доходів; не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних; може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може продовжити вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки інкримінований злочин вчинено під час іспитового строку, що свідчить про суспільну небезпечність та схильність до вчинення злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування (продовження) виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, посилання захисника на те, що підозрюваній ОСОБА_8 альтернативно визначений необґрунтовано великий розмір застави, є безпідставним, з огляду на наступне.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання апеляційного суду, зважаючи на обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваної, визначений слідчим суддею розмір застави, що становить вісімдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про її особу, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування та зміни щодо підозрюваної запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.01.2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_10 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.03.2021, з можливістю внесення застави та покладенням у разі внесення застави обов`язків у розмірі, які визначено ухвалою слідчого судді Корольовськокго районного суду м. Житомира від 16.10.2020 та відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваної про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: