КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.07.2020 року, у кримінальному провадженні № 0000020 від 21.02.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу (з дислокацією у м. Києві) СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури АР Крим ОСОБА_5 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23 вересня 2020 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

На переконання захисника оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та з порушення вимог кримінального процесуального закону. Слідчий суддя не звернула увагу на відсутність підстав для застосування запобіжного заходу, в зв`язку із необґрунтованістю підозри та відсутністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Додає, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

В обґрунтування апеляції зазначає, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивну характеристику, одружений, має на утриманні малолітню доньку, сина, не ухиляється від слідства та суду, постійно з`являється на виклики, бере участь в проведенні процесуальних дій.

Захисник наголошує на тому що, підозра є необґрунтованою, а вчинене нібито вимагання більше походить на провокацію у вчиненні злочину з боку правоохоронних органів, фактично єдиним доказом обґрунтованості підозри є протокол проведення негласної слідчої дії, інші докази у справі відсутні. Також апелянт вказує на те, що слідчий суддя визначила не передбачений КПК України розмір застави для таких видів злочину, не врахувавши матеріальний стан ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополя перебуває кримінальне провадження № 0000020 від 21.02.2020 року, щодо за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

23 липня 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до районного суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Слідчий суддя районного суду задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке розслідується, виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження. Зокрема, підозра щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення ґрунтується на допитах потерпілого ОСОБА_10 , протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколі огляду речей та документів, протоколі контролю за вчиненням злочину, протоколі про результати проведення негласної слідчої дії, протоколі допиту свідка, роздруківкою руху грошових коштів з картки, що належить ОСОБА_6 , протоколі огляду аудіо записів та інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Викладене вище спростовує доводи апелянта щодо безпідставності підозри ОСОБА_6 до причетності вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірені доводи клопотання органу досудового розслідування щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та встановлено, що заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази, як зазначив слідчий суддя та на які посилався орган досудового розслідування у клопотанні, вказують на те, що підозрюваний перебуваючи на волі та розуміючи, що за вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно вливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Наведені обставини, які, на його думку, були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею та не спростовані стороною захисту в апеляційній інстанції.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні клопотання суддя також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, утриманців та дійшов висновку про відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворі запобіжні заходи здатні запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також на переконання колегія суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 слід визначити заставу у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_6 не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду через побоювання втратити заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо надмірним для ОСОБА_6 , як на це вказує у своїй апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.07.2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу (з дислокацією у м. Києві) СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури АР Крим ОСОБА_5 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23 вересня 2020 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4204/2020 Доповідач: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер №752/14106/20 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11