Справа № 373/795/20
Номер провадження 1-кс/373/321/20
УХВАЛА

22 жовтня 2020 року Слідчий суддя Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

представника власника майна адвоката ОСОБА_2 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі клопотання представника ФОП ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_2 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000382 від 15 червня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 про скасування арешту майна та передачу його на відповідальне зберігання власнику.

Адвокат ОСОБА_2 просить скасувати арешт, накладений на човен № НОМЕР_1 з двигуном марки Меркурі 25, та передати його на відповідальне зберігання власнику ФОП ОСОБА_4 . Посилається на те, що арешт на вищезазначений човен був накладений з метою належного збереження речових доказів. Разом з тим ніяких слідчих дій в даному кримінальному провадженні більш ніж 4 місяці не проводилося. Човен має великі розміри та специфіку зберігання в зимовий період. Однак на зараз він зберігається на території Переяслав-Хмельницького ВП на подвір`ї, не захищений, і попадання дощу та снігу може мати наслідком втрату його технічних властивостей та пошкодження. Крім того, накладення арешту на човен і не можливість протягом тривалого часу користуватися ним негативно впливає на господарську діяльність його власника та можливість працювати декількох осіб.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 підтримав клопотання і просив його задовольнити.

Прокурор та слідчий не з`явилися, повідомлені належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань не направили, про причини неявки не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розглядові клопотання.

В судовому засіданні встановлено наступне.

15 червня 2020 року до чергової частини Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення про те, що 15 червня 2020 року на річці Дніпро, Канівського водосховища Переяслав-Хмельницького району Київської області виявлено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які здійснювали незаконний вилов риби за допомогою 24 риболовних сіток та промислового човна № ЯКИ 0373 з двигуном Меркурі 25, відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення за ч.1 ст. 249 КК України. Кримінальному провадженню було присвоєно № 0000382.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року було накладено арешт на вилучену рибу, сітки та човен № НОМЕР_1 з двигуном марки Меркурі 25, належний ФОП ОСОБА_4 .

Дані обставини підтверджені копією ухвали про арешт майна від 30 червня 2020 року, Дозволом № 48 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах та судновим білетом ДБ № 016949, які дослідженні в судовому засіданні.

Слідчим не надано будь-яких матеріалів кримінального провадження та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22 червня 2004 року).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, відсутність протягом тривалого часу ініціювання чи проведення будь-яких слідчих дій в даному кримінальному провадженні, неявку слідчого чи прокурора в судове засідання та необгрунтування необхідності подальшого арешту, вважаю, що в подальшому застосуванні арешту човна потреба відпала.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що човен визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні, і він зберігається в неналежний законодавчо визначений спосіб та місці, що, з урахуванням специфіки його зберігання в зимовий період, може призвести до появи на ньому пошкоджень чи втрати функціональності.

Відповідно до норм Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затв. Наказом від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям) (пункт 12).

Пунктом 13 вищезазначеної Інструкції передбачено, що речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи, є співробітник установи, який призначається спеціальним наказом прокурора, керівника органу служби безпеки, начальника органу внутрішніх справ, підрозділу податкової міліції або керівника апарату суду. Підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді (пункт 14).

Пунктом 19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

Відповідно до п. 33 даної Інструкції, забороняється розміщення на зберігання речових доказів та інших об`єктів в умовах і стані, що може призвести до їх пошкодження та неможливості подальшого дослідження та використання як доказів. У разі необхідності повинні вживатися невідкладні заходи щодо приведення вилучених об`єктів у стан, який дозволяє їх подальше зберігання.

Таким чином, нормами вищезазначеної Інструкцією встановлена можливість передачі арештованого майна, в тому числі і транспортних засобів, яким є і човен, на відповідальне зберігання його власникам. Така можливість передбачена і ч. 6 ст. 100 КПК України.

Отже, човен, належний ФОП ОСОБА_4 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, зберігається в місці, яке не є місцем офіційного зберігання речових доказів в кримінальному провадженні, без визначення відповідальної особи за таке зберігання та забезпечення належних умов його зберігання.

За таких обставин, норми ст. 100 КПК України та вищезазначеної Інструкції, вважаю за доцільне та можливе передати човен № НОМЕР_1 з двигуном марки Меркурі 25, як речовий доказ в кримінальному провадженні на відповідальне зберігання його власнику ФОП ОСОБА_4 , який знаходиться по АДРЕСА_1 , попередивши його про обов`язок вжити заходи для забезпечення належного зберігання у човна ознак і якостей, які визначають його значення як речового доказу у даному кримінальному провадженні і які є на ньому, та обов`язок забезпечувати доступ до човна слідчого та/або прокурора для проведення необхідних слідчих дій в рамках даного кримінального провадження. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174 КПК України,

ухвалив:

Клопотання представника ФОП ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_2 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000382 від 15 червня 2020 року задовольнити.

Скасувати арешт на човен № НОМЕР_1 з двигуном марки Меркурі 25, який належить ФОП ОСОБА_4 , накладений згідно ухвали слідчого судді від 30 червня 2020 року.

Передати човен № НОМЕР_1 з двигуном марки Меркурі 25, на відповідальне зберігання його власнику ФОП ОСОБА_4 , який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Попередити ФОП ОСОБА_4 про його обов`язок вжити заходи для забезпечення належного зберігання у човна ознак і якостей, які визначають його значення як речового доказу у даному кримінальному провадженні і які є на ньому, та обов`язок забезпечувати доступ до човна слідчого та/або прокурора для проведення необхідних слідчих дій в рамках кримінального провадження №0000382 від 15 червня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1