ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6294/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/808/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: заміна покарання більш м`яким
У Х В А Л А
іменем України
18 серпня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, проживаючого до за адресою за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

13.05.2016 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.05.2016 року по 30.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 13.05.2016 року, кінець строку: 26.10.2021 року.

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні клопотання про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції послався на те, що він має одне стягнення за порушення вимог режиму відбування покарання, яке погашено. ОСОБА_8 є особою неодноразово судимою, зараз відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Такі відомості відносно засудженого ОСОБА_8 , на думку суду, не є достатніми для висновку про успішність процесу його виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що його було переведено з виправної колонії №49 до виправної колонії №90 з підстав того, що він став на шлях виправлення. Указує, що заохочувався під час відбування покарання, а отже проявив позитивне ставлення до праці та забезпечує сумлінну поведінку. Зауважує, що суд повинен керуватися індивідуальним підходом в кожній справі.
З цих підстав просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні вимоги, наведені засудженим, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.82 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Частиною 3 ст.82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення або став на шлях виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 13.05.2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі. Також ОСОБА_8 раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив новий умисний особливо тяжкий злочин. За весь період відбування покаранняОСОБА_8 має 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався 3 рази. Не працевлаштований, виконує обов`язки днювального відділення СПС. За час відбування покарання характеризується позитивно.

Зважаючи на те, що висновок про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_8 про те, що він став на шлях виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами провадження.

Наведені вище дані про особу ОСОБА_8 свідчать про його схильність до вчинення умисних злочинів та вказують на те, що його поведінка та ставлення до праці не є сумлінними, а пов`язані з пристосуванням до умов утримання в установі виконання покарань, оскільки в місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 16.05.2016 року, а заохочення почав отримувати лише у 2018 році, тобто напередодні настання права на звернення для застосування пільги, на підставі чого суд дійшов правильного висновку про те, щозасуджений ОСОБА_8 не довів того, що став на шлях виправлення, з яким погоджується і колегія суддів.
Посилання засудженого ОСОБА_8 на те, що він став на шлях виправлення, враховуючи дані про особу засудженого в цілому за весь час відбування покарання, зокрема незначну кількість заохочень, порушення режиму відбування покарання 17.09.2019 року, за що на засудженого було накладено стягнення, враховуючи обставини неодноразового притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, що не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, і цене свідчать про обґрунтованість його доводів, а підтверджує його пристосованість до умов відбування покарання та небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до рішення комісії виправної установи за місцем відбуття 27.06.2019 року ОСОБА_8 відмовлено в заміні покарання більш м`яким;

31.01.2020 року ОСОБА_8 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Зазначені вище обставини в своїй сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, що не є підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене вище, підстав для скасування судового рішення, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2020 року про відмову в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4