КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 липня 2020 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середнью спеціальною освітою, офіційно не працюючого, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотаннястаршого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого керівником Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 14 серпня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби або зменшити розмір застави до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та невмотивованою, постановлену з порушенням норм процесуального права, із ненаданням належної оцінки доводам захисту та без урахування вимог положень ст. ст. 177, 182, 184, 194, 199 КПК України і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Захисник стверджує, що визначений розмір застави є завідома непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , визначений без урахування його сімейного та майнового стану та платоспроможності. Докази, документи або показання підозрюваного ОСОБА_6 для цілей визначення розміру застави слідчим суддею не досліджено.

Окрім того, апелянт вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні. Органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження їх існування та не обґрунтовано, що застосування більш м`яких, запобіжних заходів ніж тримання під вартою не достатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як стверджує захисник, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу і які передбачені положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має місце постійне проживання, стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають мати похилого віку та малолітня дитина 2009 року народження.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 02 квітня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002411, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

15 травня 2020 року, ОСОБА_6 , затримано в порядку ст.208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме вимагання вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із погрозою вбивства.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2020 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 12 липня 2020 року (включно).
08 липня 2020 року старший слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням керівника Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до трьох місяців.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року клопотання задоволено частково, продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 14 серпня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October1994, § 55).
Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, для висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, яким ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, враховано обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також з огляду на ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється. Зокрема, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування,ухилитись від явок до слідчого, прокурора, суду, може продовжити злочинну діяльність, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема шляхом впливу на свідків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшились та продовжують існувати.
У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.
В сукупності із викладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Продовживши строк утримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, всупереч доводам апеляційної скарги.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_6 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою (Іванчук проти Польщі п. 66).

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, стійкі соціальні зв`язки, на утриманні матір похилого віку та малолітню дитину 2009 року народження, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального закону, натомість доводи захисника і підозрюваного, про які зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого керівником Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 14 серпня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України., - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,- без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3875/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Категорія ст.183, 199 КПК Доповідач ОСОБА_10