Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/654/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2020 року.

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кропивницький, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому,раніше судимого:

- 16.09.2014 Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 12.08.2015 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України на 3 років позбавлення волі;

- 20.01.2016 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 25.10.2016 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 06.03.2017 звільнений по відбуттю строку покарання.

По теперішній справі засуджений 17.08.2018 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, -

відмовлено у задоволенні заяви про застосування умовно - дострокового звільнення.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою місцевого суду відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно - дострокового звільнення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що матеріали клопотання не містять достатніх відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.

ОСОБА_6 за час відбування покарання один раз порушив встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалося у зберіганні заборонених речей, за що засуджений отримав сувору догану, заохочень не мав.

Засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини, в тому числі і за тяжкий злочин, і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який його засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до ОСОБА_6 такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить задовольнити його заяву про застосування умовно - дострокового звільнення, відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що він під час відбування покарання порушень вимог встановленого порядку не допускав, виконував роботи по благоустрою установи без оплати праці. Проявляв добросовісне ставлення до праці. Своїм сумлінним ставленням до праці та сумлінною поведінкою намагався довести своє виправлення. Стосовно вчиненого злочину щиро розкаюється.

Посилається на те, що бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія» - зарахований до Кропивницького навчального центру № 6 за спеціальністю «Електрозварник ручного зварювання».

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Вимогами ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктами 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, вироком Дніпровського районного суду м Києва від 17.08.2018 ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Початок строку покарання - 08.02.2018, кінець строку - 08.08.2021.
Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 09.02.2018. За час відбування покарання допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не має.
У ДУ «Київський слідчий ізолятор» перебував з 09.02.2018 року. За час перебування в установі порушень встановленого режиму утримання, не допускав, заохочень не мав.
З 10.01.2019 відбуває покарання у Кропивницькій виправній колонії (№ 6). За час відбування покарання в установі допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
Щодо вчиненого злочину розкаюється, міру покарання, призначену судом, вважає справедливою. намагається дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія» - зарахований до Кропивницького навчального центру № 6 за спеціальністю «Електрозварник ручного зварювання».
Участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє, характеризується посередньо.
На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 24 від 21.11.2019).
На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 13 від 18.06.2020).
За змістом ст. 81 КК України, доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції правильно встановлено, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини, в тому числі і за тяжкий злочин, і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі.
Окрім того, матеріали клопотання не містять достатніх відомостей про те, що ОСОБА_6 приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що засуджений не довів свого виправлення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання один раз порушив встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалося у зберіганні заборонених речей, за що засуджений отримав сувору догану. Заохочень не мав.
Враховуючи викладене, сам по собі факт, що засуджений відбув більше ніж 2/3 строку призначеного судом покарання,не є достатньою підставою для застосування до нього ст. 81 КК України.

Твердження ОСОБА_6 відносно того що він під час відбування покарання порушень вимог встановленого порядку не допускав, виконував роботи по благоустрою установи без оплати праці, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», колегія суддів вважає такими, що самі по собі не впливають на ступінь виправлення засудженого, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання, тому не є підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, засуджений ОСОБА_6 під час всього часу відбування покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

Поведінка засудженого, ще не засвідчує повного його виправлення та перевиховання, й протягом усього періоду відбування покарання як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою, що вказує на те, що ОСОБА_6 на даний час ще не довів свого виправлення.

За таких обставин, враховуючи поведінку ОСОБА_6 протягом всього строку відбування покарання, оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей у провадженні в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, з чим погоджується і колегія суддів.

Будь яких інших переконливих даних, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, засуджений не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді у суді апеляційної інстанції.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки доводи ОСОБА_6 не знайшли підтвердження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2020 року, стосовно засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4