печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання вказує, що Слідчим відділом Печерського УП ГУНП у місті Києві провадиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000187 від 25.05.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що в квітні 2020 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання консультацій щодо процедури проведення конкурсу на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами. Після зазначеної зустрічі, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману в особливо великих розмірах, тобто таких, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Реалізовуючи свій злочинний умисел, 04.06.2020, близько о 13:00, ОСОБА_5 , перебуваючи в парку «Вічної слави», що знаходиться на території Печерського району міста Києва, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, повідомив ОСОБА_7 , що у нього є зв`язки із заступником голови Національного банку України ОСОБА_8 , яка займає особливо відповідальне становище, та він може допомогти останньому вирішити запитання з призначенням на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами, за умови, що ОСОБА_7 передасть йому грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 04.06.2020 становить 668 750 (шістсот шістдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень. В ході наступної зустрічі, 26.06.2020, близько о 13:30 ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_7 , що для початку йому потрібно передати грошові кошти на суму 15 000 доларів США, а через деякий час другу частину обумовленої раніше суми, тобто 10 000 доларів США. Так, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах, 29.06.2020 приблизно 14:00, перебуваючи на парковці ТЦ «Ашан», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок, 17 зустрівся з ОСОБА_7 , та перебуваючи в автомобілі марки Toyota моделі Camry отримав від останнього грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 29.06.2020 становить 400 350 (чотириста тисяч триста п`ятдесят) гривень. Одразу після чого був затриманий співробітниками поліції та ГУ КЗЕ СБ України. Так, ОСОБА_5 не виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 в особливо великих розмірах, до кінця та не завершив кримінальне правопорушення з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками поліції та ГУ КЗЕ СБ України одразу після отримання частини грошових коштів у сумі 15 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 29.06.2020 становить 400 350 (чотириста тисяч триста п`ятдесят) гривень. Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в квітні 2020 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання консультацій щодо процедури проведення конкурсу на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами. Після зазначеної зустрічі, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище. Реалізовуючи свій злочинний умисел, 04.06.2020, близько о 13:00, ОСОБА_5 , перебуваючи в парку «Вічної слави», що знаходиться на території Печерського району міста Києва, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, повідомив ОСОБА_7 , що у нього є зв`язки із заступником голови Національного банку України ОСОБА_8 , яка займає особливо відповідальне становище, та вона може допомогти останньому вирішити запитання з призначенням на посаду начальника управління нагляду за фінансовими компаніями Департаменту нагляду за фінансовими установами, за умови, що ОСОБА_7 передасть йому грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 04.06.2020 становить 668 750 (шістсот шістдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень. Вказані грошові кошти ОСОБА_5 обіцяв передати, як неправомірну вигоду, заступнику голови Національного банку України ОСОБА_8 , яка займає особливо відповідальне становище. В ході наступної зустрічі, 26.06.2020, близько о 13:30 ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_7 , що для початку йому потрібно передати грошові кошти на суму 15 000 доларів США, а через деякий час другу частину обумовленої раніше суми, тобто 10 000 доларів США. Так, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на підбурювання до надання ОСОБА_7 неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах, 29.06.2020 приблизно 14:00, перебуваючи на парковці ТЦ «Ашан», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок, 17 зустрівся з ОСОБА_7 , та перебуваючи в автомобілі марки Toyota моделі Camry отримав від останнього грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 29.06.2020 становить 400 350 (чотириста тисяч триста п`ятдесят) гривень, які ОСОБА_9 обіцяв передати заступнику голови Національного банку України ОСОБА_8 , яка займає особливо відповідальне становище. Одразу після чого був затриманий співробітниками поліції та ГУ КЗЕ СБ України. 30.06.2020 ОСОБА_5 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України. Підозра про вчинення кримінального правопорушення ґрунтується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та послався на наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків. Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказали на необґрунтованість висунутої підозри та заявлених ризиків. Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку. 30.06.2020 ОСОБА_5 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України. ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, що унеможливлює застосування до нього більш м`який запобіжний захід; п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки в ході досудового розслідування з метою виявлення та фіксації слідів кримінального правопорушення є необхідність в проведенні додаткових слідчих (розшукових) дій, для відшукання засобів вчинення кримінального правопорушення;п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідків, понятих у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується, фіксування анкетних даних в тому числі місця проживання свідків події та потерпілого які допитані в кримінальному провадженні, та копії допитів яких вручені ОСОБА_5 як додатки до клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу, оскільки з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 може залякувати або підкупити останніх; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин. Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні. Прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_5 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність. Однак слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, прокурором необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності. Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чизвільнення із під варти. Таке звільнення маєбути обґрунтоване гарантіями явкидо суду. При цьому, відповідно до усталеноїпрактики Європейського суду зправ людини, висновки про ступіньризиків та неможливість запобіганняїм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного підчас розслідування злочину (наявність або відсутність спробухилення від органів влади) поведінки підозрюваного підчас попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані. Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є особливо тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені. Незважаючи на те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Врішенні «Єлоєв проти України`Європейський суд з правлюдини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалось затримання. Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Розглядаючи клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)). Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22-00 години до 07-00 години наступної доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключення отримання невідкладної медичної допомоги, та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які прокурор вважає пріоритетними, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22-00 години до 07-00 години наступної доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключення отримання невідкладної медичної допомоги. Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його: - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; - прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час; - здати на зберігання до органів поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають їй право на виїзд за межі України. Визначити строк дії ухвали тривалістю в два місяці по 29.08.2020 року включно. Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 07.07.2020 року о 13-45 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1