Справа № 477/2707/19
Провадження № 1-в/477/92/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Вітовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про приведення вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 січня 2020 року у відповідність щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, засудженого 23 січня 2020 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за частиною 2 статті 309 КК України до двох років позбавлення волі, з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2020 року Вітовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області (далі - Відділ) звернувся до суду з поданням про приведення вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 січня 2020 року у відповідність, мотивуючи це тим, що ОСОБА_3 з 05 березня 2020 року перебуває на обліку у Відділі. З 01 липня 2020 року набрав чинності закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ (далі Закон). Посилаючись на те, що вказаним Законом внесені зміни, а саме: санкція статті передбачає накладання штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Водночас, скасовано кримінальну протиправність за діяння, передбачені частиною 2 статті 309 КК України «особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307,308,310, 317 КК України».
Представник відділу в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати подання за її відсутності.
Прокурор в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглядати подання за його відсутності, проти його задоволення не заперечує.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду подання судом повідомлений своєчасно за місцем проживання.
Відповідно до норм статті 539 КПК України зазначене подання можливо розглянути за відсутності обвинуваченого (засудженого) за наявності доказів повідомлення того про час та місце розгляду справи. Судом направлялись виклики до суду на адресу засудженого, зазначену у поданні та особовій справі. Як вбачається зі зворотніх повідомлень, судові повістки вручені засудженому особисто, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглядати подання за відсутності ОСОБА_3 .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Частиною 1 та 3 статті 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з частиною 2 статті 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ.
Зазначеним Законом внесені зміни до частини 2 статті 309 КК України та ця частина має наступну редакцію «ті самі дії (передбачені частиною 1 статті 309 КК України, а саме: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
У попередній редакції зазначена частина статті мала наступну редакцію: «ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах,
Аналізуючи вищевказані норми, у новій редакції з диспозиції цієї частини статті виключено частину кваліфікуючих ознак, разом з тим кваліфікуюча ознака - як вчинення «у великих розмірах» залишилась незмінною.

23 січня 2020 року ОСОБА_3 засуджено вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області за частиною 2 статті 309 КК України, а саме за те, що він незаконно придбав, виготовив та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс без мети збуту, у великих розмірах, та призначене покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік та покладанням обов`язків, передбачених частиною 1 статтею 76 КК України.
Тобто, вчинене обвинуваченим діяння охоплюється частиною 2 статті 309 КК України у новій редакції.
Відповідно до санкції цієї частини статті у новій редакції, обвинуваченому має бути призначене покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.
Згідно з вироком обвинуваченому призначене покарання у виді двох років позбавлення волі. Тобто, покарання призначене у межах санкції частини 2 статті 309 КК України у новій редакції.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання Вітовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області не підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 5 КК України, п. 13, ч. 1 ст. 537, п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Вітовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 січня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1