Справа № 588/754/16-к
провадження №1-в/588/28/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тростянці заяву ОСОБА_6 про застосування Закону 2020 року та заміну покарання більш м`яким,
У С Т А Н О В И В:
До Тростянецького районного суду Сумської області 16.11.2020 з Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про "застосування до нього Закону України 2020, так як його стаття 289 КК України підпадає під цей закон, а тому просив призначити йому більш м`яке покарання".
Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що з червня 2018 року відбуває покарання у виді 5 років позбавлення волі в ДУ «Сумський слідчий ізолятор». Нещодавно дізнався про те, що у 2020 році відбулась реформа, прийнятий новий Закон, який йому дозволяє пом`якшити покарання, який конкретно Закон і з яких підстав необхідно застосувати засуджений не зміг пояснити. Також ОСОБА_4 вказав, що до Тростянецького районного суду Сумської області звернувся тому, що цим судом був засуджений, до інших судів з цього питання не звертався
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що засуджений у клопотанні мав на увазі розглянути питання його умовно-дострокового звільнення, тому просив суд це питання вирішити по суті.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого, посилався на те, що Закон України, який набрав чинності 01.07.2020, яким деякі злочини визнано кримінальними проступками не поширюється на засудженого, оскільки його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке було і залишається тяжким. Санкція частини 2 статті 289 КК України не змінилась. Крім того, прокурор вважав, що питання пом`якшення покарання чи умовно-дострокового звільнення вирішує не суд, який ухвалив вирок, а суд за місцем відбування засудженим покарання.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
З матеріалів кримінального провадження установлено, що вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 17.02.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України його було звільнено з іспитовим строком на 1 рік (том.1 а.с.191-193).
Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 17.02.2017 року набрав законної сили 21.03.2017 року.
Ухвалою суду від 26.03.2018 за клопотанням органу з питань пробації було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 та направлено його для відбування призначеного покарання згідно з вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 17 лютого 2017 року у виді позбавлення волі строком на 5 років (том 2 а.с. 67-68).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина перша статті 9 КПК України).
Питання, яке порушив у клопотанні засуджений по суті належить до питань, пов`язаних з виконанням вироку.
Відповідно до частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
1) про відстрочку виконання вироку;
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;
5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;
6) про звільнення від покарання за хворобою;
7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;
8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;
9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;
13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;
13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);
13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу (пункт 1 частини 2 статті 539 КПК України).
Відповідно до листа Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» від 01.12.2020 року засуджений ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 17.02.2017 року відбуває з 26.06.2018 по теперішній час.
Ураховуючи, що питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, суд дійшов висновку, що Тростянецький районний суд Сумської області не має повноважень вирішувати по суті клопотання засудженого ОСОБА_4 , оскільки Державна установа «Сумський слідчий ізолятор» знаходиться за межами територіальної юрисдикції цього суду.
З огляду на викладене, клопотання засудженого ОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення, роз`яснивши йому право на звернення з таким клопотанням до Ковпаківського районного суду м.Суми.
На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 9, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону 2020 року та заміну покарання більш м`яким залишити без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_7 його право звернення з указаним клопотанням до Ковпаківського районного суду м.Суми (вул.Першотравнева, 12 м.Суми, 40009).
Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1