Постанова
Іменем України
26 січня 2021 року

м. Київ
справа № 760/13197/17

провадження № 51-6442км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0003691, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше

не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Соломянського районного суду м. Києва від 27 травня

2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 04 травня

2017 року о 15:30 на АДРЕСА_3 незаконно збув особі з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_8 » за 1500 грн особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 6, 751 г в перерахунку на суху речовину. Також 17 травня 2017 року о 20:10 на

вул. Волинській, 31, у м. Києві ОСОБА_7 незаконно збув особі з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_8 » за 1000 грн особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - смоли канабісу, загальною масою

1, 64 г та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 0, 777 г,

0, 749 г та 0, 790 г в перерахунку на суху речовину; 17 травня 2017 року в невстановленому досудовим розслідуванням місці та час незаконно безоплатно збув ОСОБА_9 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - смоли канабісу, загальною масою 0, 21 г та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 0, 35 г в перерахунку на суху речовину, які ОСОБА_7 у невстановленому слідством місці, час та особи, незаконно придбав з метою збуту та незаконно зберігав.
Вироком Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасовано. Ухвалено свій вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.
В решті вирок районного суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну вироку апеляційного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування положень ст. 75 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість.
Обґрунтовуючи свої вимоги захисник посилається на те, що апеляційний суд порушив загальні засади призначення покарання, внаслідок чого визначив засудженому занадто суворе покарання. Свої доводи мотивує тим, що суд не врахував конкретних обставин справи, даних про особу засудженого, зокрема його стан здоровя та того, що останній має на утриманні особу похилого віку і був змушений вдатись до розповсюдження та збуту наркотичних речовин з метою покращення свого матеріального становища, що в сукупності давало суду підстави застосувати ст. 75 КК України при призначенні йому покарання.

Також зазначає, що судом апеляційної інстанції не були виконані обов`язкові вказівки суду касаційної інстанції при новому апеляційному розгляді.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу захисника

не надходило.
У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали подану касаційну скаргу, прокурор заперечував проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 та кваліфікація його дій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України в касаційній скарзі захисника не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доводи захисника щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та щодо суворості покарання, яке призначено засудженому, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень статей 370, 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд апеляційної інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, про що свідчить нижченаведене.

Під час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд обґрунтовуючи висновок щодо виду й розміру покарання засудженому та приймаючи рішення про необхідність скасування вироку районного суду в частині призначеного покарання та призначення покарання, яке ОСОБА_7 має відбувати реально, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, дані про особу винного, стан його здоров`я, конкретні обставини вчинення злочину, кількість епізодів злочинної діяльності та кількість збутої наркотичної речовини, характер та спосіб скоєного.
Доводи в касаційній скарзі захисника про неврахування апеляційним судом

при скасуванні вироку районного суду в частині призначення покарання обставин, які його пом`якшують, позитивно характеризують особу засудженого, його стан здоров`я та скрутне матеріальне становище, обґрунтованими визнати не можна.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.
Як убачається з вироку, суд апеляційної інстанції врахував дані, які характеризують особу винного,усі обставини в сукупності, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим ОСОБА_7 злочину, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, наявність на його утриманні особи похилого віку. Ці обставини обґрунтовано визнано судом такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та дають підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, конкретні обставини вчинення злочину, кількість епізодів злочинної діяльності та кількість збутої наркотичної речовини, характер та спосіб скоєного суд обґрунтовано призначив засудженому покарання, яке він має відбувати реально, із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України. Висновок суду про необхідність обрання засудженому покарання у виді реального позбавлення волі належно вмотивований.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись цією нормою закону про кримінальну відповідальність суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що наведені вище дані про особу винного, зокрема його хворобливий стан внаслідок урологічного захворювання, тяжкість вчиненого злочину, обставини справи та те, що засуджений займався розповсюдженням і збутом наркотичних речовин з метою покращення свого матеріального становища, кількість епізодів злочинної діяльності, кількість збутої наркотичної речовини не свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Рішення апеляційного суду відповідає вимогам кримінального закону, підстави для застосування до засудженого положень ст. 75 КК України відсутні.
Колегія суддів вважає, щопризначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням

ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2

ст. 307 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. ст. 50, 65 КК України.
Доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять даних про порушення судом апеляційної інстанцій при розгляді провадження в частині призначення покарання норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.
Також колегія суддів відхиляє, як безпідставні доводи касаційної скарги захисника про те, що судом апеляційної інстанції не було виконано обов`язкових вказівок суду касаційної інстанції при новому апеляційному розгляд. Так, перевіркою матеріалів даного кримінального провадження

не встановлено підстав вважати, що апеляційний суд під час нового розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку всупереч вимогам ч. 2

ст. 439 КПК України не виконав вказівок Верховного Суду, викладених у його постанові від 19 березня 2020 року.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, касаційну скаргу захисника має бути залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду

без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд

постановив:
Вирок Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника

ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3