Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_9 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 ,

встановила:

27 жовтня 2020 року ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира було продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 25 грудня 2020 року.

Як зазначив суд, оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою, визначений ст.197 КПК України, стосовно ОСОБА_9 спливає, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, даних, що характеризують його особу, суд не вбачає на час розгляду клопотання достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає, що у клопотанні про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор не тільки не довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК, а він навіть не надав суду жодного доказу на підтвердження їх існування.

Зазначає, що суд вже допитав єдиного свідка по справі ОСОБА_10 , який дав чіткі логічні та послідові покази, що на місці злочину громадянина ОСОБА_9 не було, на місці злочину він бачив лише ОСОБА_11 .

Також, свідок пояснив, що ОСОБА_9 він бачить вперше, в судовому засіданні і раніше його ніколи і ніде не бачив, дані обставини підтверджуються відомостями журналу судового засідання від 10.07.2020 р.

Зазначає, що по даній справі взагалі відсутня потерпіла особа.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_9 по даній справі утримується під вартою більше 5 місяців, при відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження його вини у скоєнні злочину, який йому інкримінується.

Вважає, що усі зазначені судом підстави для продовження ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються лише на припущеннях та вони не підтвердженні належними і допустимими доказами.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Корольовського районного суду ю. Житомира перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч. 3 ст.15, ч.1 ст.186, ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів провадження вбачається, що 27 жовтня 2020 року судом першої інстанції під час судового засідання було розглянуто клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, групою осіб, за вчинення якого відповідно до Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

ОСОБА_9 схильний до вчинення злочинів, так як раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоч і має погашену судимість.

Крім того, до ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, ухвалою суду від 23.10.2019 року застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак умови його відбуття останній порушив, був у розшуку, що свідчить про те, що домашній арешт не є достатнім запобіжним заходом, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час розгляду справи судом.

Колегія суддів вважає, що не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, впливати на свідків, які ще не допитані, що свідчить про реальний ризик продовження ним злочинної діяльності.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд апеляційної інстанції на даній стадії перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення про продовження ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ухвалою суду від 27.10.2020 р., який має статус обвинуваченого.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_9 не вчиняв злочину в якому він обвинувачується, оскільки свідок у судовому засіданні, під час розгляду кримінального провадження його не впізнав, на переконання колегії суддів на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не можуть бути перевірені та належно оцінені.

Так, ОСОБА_9 на даний час має статус обвинуваченого, щодо нього судом першої інстанції здійснюється судовий розгляд в межах висунутого йому обвинувачення, а тому лише за результатами судового розгляду по суті, після всебічного, об`єктивного, безпосереднього дослідження усіх доказів сторони обвинувачення, можуть робитися висновки про те, чи є зазначені докази обвинувачення належними, допустимими, достовірними та чи доводять вони вину ОСОБА_9 .

На стадії досудового розслідування підозра ОСОБА_9 при обранні йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею була визнана обґрунтованою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою є законною та обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: