У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000137 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Республіки Молдови, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2020 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 грудня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати.

Просить змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням засобів електронного контролю, з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; здати (у разі наявності) документи, що надають право на виїзд з України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Зазначає, що суддею при постановленні ухвали не враховано незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який має ряд тяжких захворювань. На думку апелянта, забезпечити належну медичну допомогу обвинуваченому в слідчому ізоляторі неможливо.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про які 03.06.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, так як ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу: переховування від органу досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшилися і не змінилися. На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, постійного та стабільного джерела прибутку не має, тривалий час переховувався від суду, внаслідок чого ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2017 був оголошений у розшук. 25.06.2020 р. обвинувальний акт відносно обвинуваченого направлено для розгляду до суду.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, постійного та стабільного джерела прибутку не має, тривалий час переховувався від суду, внаслідок чого ухвалою суду був оголошений у розшук.

За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, суд першої інстанції вважав доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений про апеляційний розгляд, заяви про бажання брати участь при апеляційному розгляді не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про які 03.06.2015 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137.

Як вбачається зі змісту ухвали, суд першої інстанції погодився з доводами прокурора про наявність ризиків вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, постійного та стабільного джерела прибутку не має, тривалий час переховувався від суду, внаслідок чого ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2017 р. був оголошений у розшук.

З урахуванням ступеню тяжкості злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , даних про його особу, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи наявним ризикам запобігти не зможуть та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Стосовно посилання захисника на неможливість отримання обвинуваченим кваліфікованої медичної допомоги в місцях позбавлення волі, то будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції не надано.

Істотних вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить захисник, не встановлено, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 грудня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3