Справа 761/ 3032/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1648/2020 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 10 квітня 2020 року, а також продовжено розмір визначеної застави, що становить 1 051 000 грн.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшились. Також судом враховано тяжкість вчинених злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 , один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, відсутність реєстрації в м. Києві та Київській області. Разом з тим зазначено, що в ході судового провадження не було допитано жодного з учасників кримінального провадження та не досліджено матеріалів справи. За наведених обставин, інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобіганню встановленим ризикам.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисником подано апеляційну скаргу, в якій останній указав на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на ненадання належної оцінки доводам сторони захисту щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 . Зокрема, на думку сторони захисту, поза увагою місцевого суду залишились обставини щодо наявності місця проживання та реєстрації обвинуваченого у Черкаській області, наявності міцних та сталих соціальних зв`язків, перебування на утриманні дружини та трьох малолітніх дітей, перебування останнього під ватрою протягом тривалого часу. Також апелянтом звернуто увагу, що у обвинуваченого ОСОБА_8 наявне тяжке захворювання, яке потребує оперативного втручання. Крім того, останнім звернуто увагу на занадто велику суму застави, визначену судом першої інстанції, яка є непосильною для обвинуваченого. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за місцем проживання останнього.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначив також щодо незаконності ухвали суду першої інстанції, просив її скасувати та обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого, який апеляційні скарги підтримав і просив їх задовольнити, підтвердивши доводи цих скарг;

захисника ОСОБА_7 , який також підтримав обидві апеляційні скарги, підтвердив доводи цих скарг та просив їх задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, та його захисника, просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника до задоволення не підлягають з огляду на таке.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, в тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою було вирішено на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду, та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За результатом судового розгляду, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про існування ризиків ухилення обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Ці висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються даними про особу обвинуваченого, фактичними обставинами вчинення злочинів, тяжкістю вчинених злочинів. На користь висновків суду першої інстанції про існування ризику ухилення від суду указує тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Судом першої інстанції обґрунтовано визнано те, що станом на час вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою зазначені вище ризики не втратили свого існування та не зменшився їх ступінь. Врахувавши наведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під варто, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не містять доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Та обставина, що із усіх обвинувачених лише ОСОБА_8 тримається під вартою, не може бути підставою для зміни чи скасування обраного йому запобіжного заходу з огляду на ступінь його участі у вчиненні злочинів та існування ризиків, про що було зазначено вище. Не обґрунтованими є і доводи захисника в частині завищеного розміру застави, оскільки такий розмір дійсно є таким, який в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти зазначеним вище ризикам. Матеріали справи не містять даних про те, що за своїм станом здоров`я обвинувачений не може утримуватись в умовах СІЗО, або що відповідне лікування йому не може бути надане у цих умовах. На думку колегії суддів, дані про особу обвинуваченого, у тому числі і наявність у нього утриманців, не є такими, що указують на можливість запобігання ризику переховування від суду із урахуванням покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Посилання захисника на факт дискримінації обвинувачення за національною ознакою є безпідставним і не ґрунтується на матеріалах справи.

Наведене указує на не обґрунтованість апеляційних скарг та відсутність підстав для їх задоволення.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2020 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 10 квітня 2020 року включно відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а обидві апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2020 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 10 квітня 2020 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4