ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/578/20 Справа № 711/7651/20 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 388 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , внесеним в кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 388 КК України про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання вказує, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що невстановленими особами самовільно зайняті земельні ділянки в адміністративних межах с. Журженці, с. Хиженці Лисянського району та с. Потокі Катеринопільського району Черкаської області, які відносяться до земель історико-культурного призначення з наступними кадастровими номерами:

- :03:001:0013, площею 31,2805 га в адміністративних межах с. Потоки Катеринопільського району;

- :04:001:0600, площею 16,5 га; :04:001:0598, площею 4,7 га; :04:001:0601, площею 28,4 га; :04:001:0901, площею 18,2 га; :03:001:0266, площею 31,59 га; :04:001:0896 ,площею 14,5 га - в адміністративних межах с. Журженці та с. Хиженці Лисянського району Черкаської області.

Згідно листа Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 27.08.2020 року № 02/01-03-25/719, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0901, площею 18,2000 га належать до земель історико-культурного призначення згідно зі ст. 34 ЗУ «Про охорону культурної спадщини». Також, належність зазначеної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення підтверджується протоколом огляду від 01.09.2020 року за участі завідувача сектору археології та охорони культурної спадщини ДІКЗ «Трипільська культура». Також встановлено, що вказана земельна ділянка засіяна посівами сільськогосподарської культури кукурудза. Відповідно до довідки Лисянського відділу ГУ Держгеокадастру від 01.09.2020 року земельна ділянка знаходиться у державній власності, не передана у постійне користування та належить до земель історико-культурного призначення. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо власності та користування земельною ділянкою відсутня.

Вказана земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.09.2020 року, слідчим СУ ГУНП в Черкаській області за участю спеціалістів - начальника відділу в Лисянському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області та начальника Лисянського РВ ДП «Черкаський інститут землеустрою» проведено огляд земельної ділянки історико-культурного призначення з кадастровим номером :04:001:0901, в ході якого встановлено її точна площа - 16,1062 га та факт наявності на момент огляду сільськогосподарської культури - кукурудзи, що свідчить про самовільне зайняття даної земельної ділянки невстановленою особою (особами).

23.10.2020 року працівниками Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області зафіксовано факт збору урожаю кукурудзи на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0901, яка має статус речового доказу у вказаному кримінальному провадженні. В ході огляду місця події, заступником начальника СВ Лисянського ВП 23.10.2020 року з місця події вилучена сільськогосподарська техніка за допомогою якої здійснювався збір врожаю кукурудзи та наявне в ній зібране зерно кукурудзи, а саме: вантажний автомобіль КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 ; вантажний автомобіль УОЬУО, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 із зерновозом, державний номерний знак НОМЕР_3 та зерновий комбайн ГОНІМ ОЕЕКЕ 9770 8ТЗ без державних номерних знаків з зерном кукурудзи у бункері комбайна.

В цей же день вилучена сільськогосподарська техніка з наявним в ній зерном кукурудзи зважена на ваговій СТОВ «АФ «ЗЛАГОДА» по вул. Петровського в с. Журженці Лисянського району Черкаської області і зафіксована її вага разом із зерном кукурудзи, а саме: вага автомобіля КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 - 18080 кг.; вага автомобіля УОЬУО, державний номерний знак НОМЕР_2 із зерновозом, державний номерний знак НОМЕР_3 - 18550 кг. Здійснити вивантаження зерна з вказаної техніки та встановлення ваги зерна кукурудзи 23.10.2020 року не представилось можливим з технічних причин.

За вказаним фактом Лисянським ВП 23.10.2020 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000201 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Постановою заступника начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області вилучені в ході огляду місця події 23.10.2020 року сільськогосподарська техніка та зерно кукурудзи визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000201.

Постановою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 23.10.2020 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено здійснювати слідчому управлінню ГУНП в Черкаській області. Цього ж дня кримінальне провадження №000201 об`єднано з кримінальним провадженням №0000041.

23.10.2020 року слідчому судді Придніпровського районного суду м. Черкаси скеровано клопотання про накладення арешту на вилучене майно. 27.10.2020 року дане клопотання розглянуто, у його задоволенні відмовлено. 29.10.2020 року вантажні автомобілі КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , УОЬУО, державний номерний знак НОМЕР_2 , зерновий комбайн ГОГПМ ОЕЕКЕ 9770 8Т8 повернуто власникам. Крім того, в цей же день проведено вивантаження та зважування зерна кукурудзи, за результатами якого встановлена його вага - 16 430 кг. На теперішній час жодних заяв щодо повернення вилученого зерна кукурудзи до СУ ГУНП в Черкаській області не надходило. Зерно передано на відповідальне зберігання СТОВ «АФ «ЗЛАГОДА».

Також, 23.10.2020 року працівниками Лисянського ВП під час встановлення та опитування осіб присутніх під час збору врожаю кукурудзи отримана інформація, що техніка за усною домовленістю була залучена ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , який може бути причетний до самовільного зайняття вказаної земельної ділянки. ОСОБА_12 від дачі пояснень відмовився.

Вказує, що на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на речові докази, а саме - зерно кукурудзи, вагою 16 430 кг., зібране на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0901, яке було вилучене 23.10.2020 року, - з метою його збереження, оскільки ці речі можуть бути використані як доказ фактів і обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а саме - причетності осіб, які встановлені 23.10.2020 року під час збору урожаю до самовільного зайняття земельної ділянки історико-культурного призначення.

А тому, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення збереження речових доказів, просить: поновити пропущений з поважних причин строк та накласти арешт на вилучене в ході огляду земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0901, що в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського району Черкаської області, 23.10.2020 року зерно кукурудзи вагою 16 430 кг. із забороною користуватися та розпоряджатися ним будь-яким особам.

В судовому засіданні суду першої інстанції слідчий ОСОБА_7 клопотання підтримав та просив його задовольнити. При цьому, просив врахувати, що строк на звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно був пропущений з поважних причин, оскільки технічно можливим вивантажити та визначити точну вагу зерна кукурудзи стало можливим лише 29.10.2020 року, тому орган досудового розслідування і не міг своєчасно звернутися до суду із таким клопотанням. Просив поновити такий строк та накласти арешт на зерно кукурудзи вагою 16430 кг., яке було зібране 23.10.2020 року із земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0901, яка розташована в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського Черкаської області, із забороною розпоряджатися будь-яким чином цим майном.

В судове засідання суду першої інстанції гр. ОСОБА_11 , який згідно матеріалів вищевказаного кримінального провадження залучив сільськогосподарську техніку для збору урожаю кукурудзи на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0901, не з`явився.

Також в судове засідання суду першої інстанції не з`явився і представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, не повідомивши суд про причину неявки.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2020 року, в задоволенні клопотання слідчого, про накладення арешту на майно - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2020 року, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій просить :

1. Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.11.2020 про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно - скасувати.

2. Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_7 , та накласти арешт на вилучене в ході огляду земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0901, що знаходяться в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського району Черкаської області, зерно кукурудзи вагою 16 430 кг. із забороною користуватися та розпоряджатися ним будь-яким особам.

Вважає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Додає, що у ході розгляду клопотання про накладення арешту слідчим суддею повністю проігноровано норми ч. З ст. 170 КПК України, де зазначено, що арешт майна з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кодексу.

Вказує, слідчим суддею безпідставно не взято до уваги відомості, які мають важливе значення для кримінального провадження і без застосування яких неможливо досягти його мети, зокрема встановлення способу руйнувань пам`ятки археології, суми завданих збитків в результаті неконтрольованих робіт та інше.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 ст. 170 України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Колегією суддів встановлено, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що невстановленими особами самовільно зайняті земельні ділянки в адміністративних межах с. Журженці, с. Хиженці Лисянського району та с. Потокі Катеринопільського району Черкаської області, які відносяться до земель історико-культурного призначення з наступними кадастровими номерами:

- :03:001:0013, площею 31,2805 га в адміністративних межах с. Потоки Катеринопільського району;

- :04:001:0600, площею 16,5 га; :04:001:0598, площею 4,7 га; :04:001:0601, площею 28,4 га; :04:001:0901, площею 18,2 га; :03:001:0266, площею 31,59 га; :04:001:0896 ,площею 14,5 га - в адміністративних межах с. Журженці та с. Хиженці Лисянського району Черкаської області.

Згідно листа Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 27.08.2020 року № 02/01-03-25/719, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0901, площею 18,2000 га належать до земель історико-культурного призначення згідно зі ст. 34 ЗУ «Про охорону культурної спадщини». Також, належність зазначеної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення підтверджується протоколом огляду від 01.09.2020 року за участі завідувача сектору археології та охорони культурної спадщини ДІКЗ «Трипільська культура». Також встановлено, що вказана земельна ділянка засіяна посівами сільськогосподарської культури кукурудза. Відповідно до довідки Лисянського відділу ГУ Держгеокадастру від 01.09.2020 року земельна ділянка знаходиться у державній власності, не передана у постійне користування та належить до земель історико-культурного призначення. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо власності та користування земельною ділянкою відсутня.

Вказана земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

За вказаним фактом Лисянським ВП 23.10.2020 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000201 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Постановою заступника начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області вилучені в ході огляду місця події 23.10.2020 року сільськогосподарська техніка та зерно кукурудзи визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000201.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За таких обставин, з урахуванням зазначених вище подій, слідчим за погодженням із прокурором на адресу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси скеровано клопотання про накладення арешту на зерно кукурудзи вагою 16 430 кг., зібране на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0901 та вилучене 23.10.2020 з метою його збереження, оскільки ці речі можуть бути використані як доказ фактів і обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а саме - причетності осіб, які встановлені 23.10.2020 під час збору урожаю до самовільного зайняття земельної ділянки історико-культурного призначення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що у ході проведення судового розгляду слідчим суддею безпідставно не взято до уваги відомості, які мають важливе значення для кримінального провадження і без застосування яких неможливо досягти його мети, зокрема встановлення способу руйнувань пам`ятки археології, суми завданих збитків в результаті неконтрольованих робіт та інше.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В даному випадку, зазначене клопотання органу досудового розслідування відповідає положенням ч. 10 ст. 170 КПК України, оскільки переслідується мета саме збереження речових доказів, незважаючи на наявність власників майна, яке визнано речовим доказом.

Судом взагалі не взято до уваги вимоги ч. 2 ст. 170 КПК України, яка зобов`язує орган досудового розслідування ініціювати перед слідчим суддею питання про арешт майна, яке допускається з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та проведення у подальшому відповідних обстежень із залученням спеціалістів у галузі археології для досягнення завдання кримінального провадження щодо захисту держави від кримінальних правопорушень.

Відповідно до норм ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно із частиною першою статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, безпідставно, як на підставу відмови в задоволенні клопотання послався на пропущення строків подання даного клопотання до суду, так як строк пропущено з поважних причин, оскільки органу досудового розслідування потрібен був певний час на встановлення точної ваги вилученого зерна кукурудзи, тому слідчому слід поновити строк на подачу клопотання про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням обсягу інформації, наданої колегії суддів, обставин справи, предмету розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 388 КК України, колегія суддів вважає що на даний час існують всі підстави для арешту майна викликаного необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

За таких обставин колегія судів вважає, що рішення районного суду є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2020 року, про відмову в задоволенні клопотання слідчого, про накладення арешту на майно скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою поновити слідчому строк на подання клопотання про накладення арешту на майно.

Клопотання слідчого про накладення арешту на майно задовольнити та накласти арешт на зерно кукурудзи вагою 16 430 кг, із забороною розпоряджатися ним будь-яким особам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :