печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/53449/20-к від 04.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000617 від 05.11.2020,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2020 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/53449/20-к від 04.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000617 від 05.11.2020.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ОСОБА_3 є іпотекодержателем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору іпотеки від 04.10.2013, що посвідчений, приватним нотаріусом Антрацитівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 .

Як стало відомо із Інформаційної довідки із реєстру речових прав на нерухоме майно № 236466556 від 10.12.2020, 08.12.2020 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про арешт вище вказаного нерухомого майна.

Підставою для накладення арешту є ухвала Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/53449/20-к від 04.12.2020.

Запис було внесено на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: індексний номер: 55577289 від 08.12.2020 15:14:51, ОСОБА_5 , Гостомельська селищна рада Київської області, Київська обл.

За змісту ухвали вбачається, що Київською місцевою прокуратурою № 6 здійснюється процесуальне керівництво за матеріалами кримінального провадження від 13.11.2020 № 0003204 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 є власницею Міжнародної підприємницької компанії Міланца Коммерс ЛТД, якій на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира належить на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2016, укладеного між ОСОБА_7 та Міжнародною підприємницькою компанією Міланца Коммерс ЛТД, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Вказано, що в ході моніторингу Єдиного реєстру прав на нерухоме майно потерпілою встановлено, що в актуальну інформацію про об`єкт нерухомого майна 13.10.2020 приватним нотаріусом ОСОБА_9 було внесено відомості про іпотеку, згідно договору іпотеки, серія та номер 1485, виданий 04.10.2013, приватним нотаріусом Антрацитівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 . При цьому вказано, що ніякі договори іпотеки ні потерпіла, ні від імені компанії не підписувались.

Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та безпідставною, оскільки висновки на які посилається слідчий суддя є помилковими, передчасними і не відповідають дійсним обставинам і зібраним доказам, що у свою чергу є підставою для скасування такої ухвали.

05.07.2013 ОСОБА_10 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , зареєстровано в реєстрі № 3583.

22.12.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 було посвідчено довіреність від ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_13 .

26.01.2015 ОСОБА_13 , використовуючи підроблену довіреність від 22.12.2014, діючи від імені ОСОБА_10 , уклав із ОСОБА_14 договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, 04.03.2016 ОСОБА_15 було нерухоме майно було відчужено за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_6 .

08.12.2016 ОСОБА_6 відчужила вище вказану квартиру на користь Міжнародної підприємницької компанії «Міланца Коммерс ЛТД» за договором купівлі-продажу, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1980.

Відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири є Міжнародна підприємницька компанія «Міланца Коммерс ЛТД», що діє за законодавством Республіки Сейшельські Острови.

Так, ОСОБА_10 через свого представника звертався до правоохоронних органів із заявою про скоєння злочину.

За вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження № 0000617 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, досудове розслідування в якому здійснювалось Слідчим управлінням Головного управління МВС України в м. Києві, процесуальне керівництво здійснювалось Прокуратурою м. Києва.

Встановлено, що під час досудового розслідування, посадовими особами правоохоронних органів здійснювалось неправомірне втручання у хід досудового розслідування, чинився вплив на слідчого з метою схиляння його до прийняття незаконного рішення про закриття провадження.

У результаті вчинення вищевказаних протиправних дій, 15.01.2016 старшим слідчим СУ ГУНП в м. Києві прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000617.

Представник ОСОБА_10 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про зловживання посадовими особами Національної поліції України своїм службовим становищем під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000617.

За результатом розгляду вказаного звернення, Офісом Генерального прокурора до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зловживання владою службовими особами СУ ГУ НП у м. Києві при провадженні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000617 було внесено відомості про кримінальне правопорушення із попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України. Досудове розслідування здійснюється Державним бюро розслідувань.

05.11.2020 у Єдиному реєстрі досудового розслідування було зареєстровано кримінальне провадження № 0002130 за ознаками злочину за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

За таких обставин, внаслідок використання підробленої довіреності, нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , протиправно, поза волею власника, вибуло із права власності ОСОБА_10 .

Особа, що подала клопотання в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги повідомлялась належним чином. Адвокат ОСОБА_16 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони захисту.

Представник Київської місцевої прокуратури № 6 у судове засідання не з`явився, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Київською місцевою прокуратурою № 6 здійснюється процесуальне керівництво по матеріалам кримінального провадження від 13.11.2020 за № 0003204, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді (справа № 757/53449/20-к) Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2020 було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 0, що належить МІЖНАРОДНІЙ ПІДПРИЄМНИЦЬКІЙ КОМПАНІЇ «МІЛАНЦА КОММЕРС ЛТД», країна реєстрації: Республіка Сейшельські Острови.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Протягом досудового розслідування не встановлено, що квартира на яку накладено арешт є предметом злочину чи отриманні незаконним шляхом.

Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на вищезазначену квартиру.

Проте за встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що майно, іпотекодержателем якого є ОСОБА_3 не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, квартира, набуті кримінально протиправним шляхом.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна накладеного на квартиру, іпотекодержателем якої є ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/53449/20-к від 04.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000617 від 05.11.2020 задовольнити.

Скасувати арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 0, що належить МІЖНАРОДНІЙ ПІДПРИЄМНИЦЬКІЙ КОМПАНІЇ «МІЛАНЦА КОММЕРС ЛТД», країна реєстрації: Республіка Сейшельські Острови, що накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/53449/20-к від 04.12.2020.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1