ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2434/20 Справа № 175/1564/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 15 лютого 2020 року, за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 в частині повернення обвинувального акту та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , адміністративна територія Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровську, громадянина України, проживаючого за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:

секретаря ОСОБА_9 ,

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000209 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області для усунення недоліків у розумний строк. Запобіжний захід, обраний обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів - до 04 вересня 2020 року.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК Україн, оскільки цей акт містить суттєві протиріччя, які можуть свідчити про порушення права на захист ОСОБА_7 . Так, суд, вказав, що у підготовчому судовому засіданні встановлено, що у довідці першого заступника ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» від 26.05.2020 № 4/15-9398, адресованій адвокату ОСОБА_6 , зазначено, що 06.05.2020 ОСОБА_12 був прийнятий до ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» о 17.30 годині, в той час, як з довідки начальника ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» від 03.06.2020 № 4/15-9906, адресованої заступнику начальника начальнику СВ Дніпровського ВП ОСОБА_13 , слідує, що 06.05.2020 ОСОБА_12 і ОСОБА_14 вибули з установи для проведення слідчих дій об 11.50 годині, куди повернулися у супроводі конвою о 19.40 годині. При цьому, із реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме пунктів 36, 37, 45 Розділу І, видно, що 06.05.2020 о 18.20 годині ОСОБА_15 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, з 18.25 години до 18.40 години його було допитано як підозрюваного, а з 19.30 години до 19.40 години йому надано доступ до матеріалів досудового розслідування, тому суд дійшов висновку, що клопотання захисника про повернення обвинувального прокурору і цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд послався на відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 і ОСОБА_8 альтернативних видів запобіжних заходів, оскільки такі не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, та врахувавши мету і підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження, й те, що продовжують існувати та не відпали ризики, які передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є достатніми для продовження обом обвинуваченим дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

В уточненій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу в частині повернення прокурору обвинувального акту та постановити в цій частині нову, якою призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Вимоги скарги прокурор обґрунтовує незаконністю судового рішення. Так, прокурор вважає, що суд, повертаючи обвинувальний акт з підстав нібито не ознайомлення обвинувачених з матеріалами кримінального провадження на досудовому розслідуванні, вийшов за межі тих питань провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні, та не врахував, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченим було відкрито доступ до матеріалів досудового розслідування. При цьому, прокурор вказує, що суд проігнорував наявність в матеріалах обвинувального акту розписок обох обвинувачених та захисника ОСОБА_11 про отримання копій обвнинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а доводи захисника ОСОБА_11 про належне виконання вимог ст.ст. 290, 293 КПК України, взагалі свідомо залишив поза увагою. Окрім того, суд, повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , взагалі не вказав, які його недоліки необхідно усунути, що в свою чергу позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити та визначити розумний строк для їх усунення, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу в частині продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Обгрунтовуючи свої вимоги захисник ОСОБА_6 посилається на незаконність рішення суду в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та необгрунтовану відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який. Так, захисник вказує, що його підзахисний не має жодного наміру переховуватися від суду, оскільки він має постійне місце проживання, проживає разом із братом та матір`ю пенсіонеркою, яка хворіє на гепатит С, характеризується позитивно, не має жодного наміру вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується. До того ж, обвинувачений позбавлений можливості знищити, сховати чи спотворити будь-які із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі ці речі було вилучено та передано потерпілим. Разом з цим, обвинувачений перебуває під диспансерним наглядом лікаря КНП Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9 з приводу туберкульозу легень, через що потребує постійного обстеження та лікування. Захисник, вважає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні хвору матір, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, не пов`язанні зі злочинами проти життя та здоров`я, він не є соціально-небезпечною особою та в повній мірі розуміє відповідальність за вчинене. При цьому, зауважує, що ні судом, ні прокурором не було доведено та не обґрунтовано неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, та вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Перевіряючи доводи прокурора щодо безпідставного повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів вважає їх обгрунтованими з таких підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний, до яких належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Разом з цим, в силу вимог ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. При цьому, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.

Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вищевказаним вимогам закону відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення прокурору, є безпідставними.

Так, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих їм злочинів, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікації їх дій, а також обставини, що впливають на призначення покарання, кожному обвинуваченому окремо, в разі його призначення.

Отже, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 убачається, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам закону, так як слідчий, за погодженням з прокурором, з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.

Разом з цим, суд, обгрунтовуючи свої висновки про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, послався на порушення стороною обвинувачення вимог ч. 12 ст. 290 КПК України через розбіжності відомостей зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування й відомостей зазначених в довідках наданих суду, що може свідчити про неознайомлення з матеріалами кримінального провадження та порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 .

Між тим, ч. 4 ст. 291 КПК України, виключає надання суду інших документів, окрім обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову та розписки або інших документів про їх отримання, що й вказує на необхідність встановлення на стадії підготовчого судового засідання лише обставин відповідності обвинувального акта вимогам закону щодо змісту та фактично забороняє суду надавати оцінку правильності зазначених у ньому відомостей а також доказам на їх підтвердження або спростування.

З огляду на викладене та те, що у підготовчому судовому засіданні судом не досліджуються безпосередньо матеріали кримінального провадження, прокурор не мав можливості надати суду відповідні докази на спростування доводів адвоката ОСОБА_6 щодо наявних суперечностей.

При цьому, повертаючи обвинувальний акт із вище зазначених підстав, суд, формально пославшись на не відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, в оскаржуваній ухвалі не зазначив, які саме недоліки необхідно усунути, що позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити у розумний строк для їх усунення.

Отже, колегія суддів вважає, що суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору з цих підстав, фактично вийшов за межі тих питань, які вирішуються під час підготовчого провадження, та посилання на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими, тому ухвала в частині повернення обвинувального акту прокуру підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з цим, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, про незаконність та необгрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження, 07 липня 2020 року в підготовчому судовому засіданні, в порядку ст. 315 КПК України, судом першої інстанції було розглянуто, зокрема, й клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, продовжують існувати й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 й доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який - домашній арешт, належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Разом з цим, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим, та його особу й відповідно наявність передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінальне правопорушення, які не припинили існувати та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема, зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, на чому наполягала сторона захисту.

Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні хвору матір, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й у цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження захисника в скарзі, що судом не обґрунтовані ризики, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились є обґрунтованими, та об`єктивно існують, а тому для їх запобіганню було продовжено застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження суду при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений перебуває під диспансерним наглядом лікаря КНП Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9 з приводу туберкульозу легень, що унеможливлює його подальше тримання під вартою, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки матеріали провадження не містять належних медичних документів на підтвердження цього, й стороною захисту суду апеляційної інстанцї документів на підтвердження цих обставин надано не було.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, тому ухвалу суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору слід скасувати з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року, в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року, в частині повернення обвинувального акту задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в частині повернення обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4