Провадження № 11-сс/811/1473/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року,

встановила:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність працівників Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема, вказав, що заява скаржника №263 від 19.11.2020 до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.364, 366, 382 КК України чи будь-якого іншого злочину. Отже, дана заява не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, в зв`язку з чим не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За своїм змістом вказана заява ОСОБА_6 зводиться до незгоди із судовим рішенням.
На дану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк подання апеляційної скарги , пропущений з поважних причин, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, визнати протиправним не внесення працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові відповідних відомостей на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення за вих.№263 від 19.11.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та порушення прав гарантованих ст..56 КПК України, зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, , розташоване у місті Львові внести відповідні відомості на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення за вих.№263 від 19.11.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Стосовно клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що оскільки він не був присутнім при оголошенні ухвали Личаківським районним судом м.Львова і отримавши 26.12.2020 року з Личаківського районного суду м.Львова рекомендованим листом ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 08.12.2020 року по справі №463/11703/20 він фізично не мав можливості виконати вимоги щодо апеляційного оскарження ухвали так як зміст даної ухвали став відомий йому тільки 26.12.2020 року і тому просить суд поновити строк апеляційного оскарження, який на його думку пропущений з поважних причин.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в ухвалі слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова на виконання вимог ч.1 ст.214 КПК України не вказав докази, що підтверджують, що його заява про кримінальне правопорушення за вих. №263 від 19.11.2020 року не являється повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення і що працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові мали право не вносити дані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування в результаті чого порушено норми даної статті.
На підставі ч.4 ст.214 КПК України слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова зобов`язаний був задоволити його скаргу так як на підставі даної норми Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові на виконання вимог ч.1 ст.214 КПК України зобов`язано було невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення за вих.№263 від 19.11.2020 року внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та визнати мене , ОСОБА_6 , потерпілим.
Стверджує ,що ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 08.12.2020 рокупо справі №463/11703/20 вважається такою, що не відповідає фактичним обставинам справи тому, що висновки суду не підтверджуються доказами, що працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові мають право не вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлень про кримінальне правопорушення відповідно до заяви за вих.№263 від 19.11.2020 року .
Вважає, що ухвалою від 08.12.2020 року по справі №463/11703/20 слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова грубо порушив норми ч.1,4 ст.214 КПК України та позбавив мене прав гарантованих ст..40 Конституції України, ст..55,56 КПК України.
Наголошує, що в адресу Державного бюро розслідувань 19.11.2020 року ним було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення та в цій заяві він вказав об`єктивні данні, які дійсно свідчать про ознаки злочину та надав докази, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце , спосіб та інші обставини вчинення злочину) і на підставі ст.214 КПК України дана заява підлягає реєстрації шляхом внесення даних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В судове засідання апеляційного суду учасники кримінального провадження не з`явились, про причини своєї неявки в суд до початку розгляду справи не повідомили, про розгляд справи були повідомлені належним чином. ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказав, що не бажає брати участі у апеляційному розгляді. Враховуючи викладене та на підставі ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників, які не з`явились.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Зі змісту скарги ОСОБА_6 вбачається, що останній звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за його заявою №263 від 19.11.2020 про вчинення суддею Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.364, 366, 382 КК України.
За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 , який відбувся відповідно до вимог ст.306 КПК України, слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Таке рішення, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим з дотриманням положень ст.370 КПК України, в такому з посиланням на норми кримінального процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, інших міжнародних документів та матеріали кримінального провадження слідчим суддею зроблено вірний висновок.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що заява скаржника № 263 від 19.11.2020 до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.364, 366, 382 КК України чи будь-якого іншого злочину, а сама по собі незгода з його судовим рішенням не є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, на переконання колегії суддів слідчим суддею вірно встановлено, що правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за скаргою ОСОБА_6 відсутні.

Стосовно доводів про визнання його ОСОБА_6 потерпілим, то на переконання колегії суддів, з врахуванням положень КПК України, зокрема ст. 55 КПК України, згідно якої права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді, відповідно питання надання статусу потерпілого у кримінальному провадженні вирішується при реєстрації заяви про кримінальне правопорушення і відноситься до компетенції слідчого та прокурора, а не слідчого судді.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт у поданій апеляційній скарзі не наводить спростування висновків слідчого судді, зроблених в оскаржуваній ухвалі, а лише безпідставно вказує про незаконність та необґрунтованість такої, а також формально вказує про порушення норм матеріального та процесуального права слідчим суддею, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 немає.

В ході апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи підстави пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає за необхідне поновити такий, оскільки в суді першої інстанції скаргу було розглянуто у відсутності скаржника, копію оскаржуваної ухвали він отримав 26.12.2020 року та апеляційну скаргу скерував поштою 29.12.2020 року.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21 липня 2020 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4