Справа №636/4168/18
Провадження №1-кп/636/338/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2020 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001225 від 16.08.2018 року, №0001431 від 17.11.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуєва, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого, останній раз 05.03.2015 року вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
18.11.2020 року прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 обраний раніше строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник та сам обвинувачений з клопотанням прокурора не погодилися і просили суд обрати обвинуваченому інший, більш м`який запобіжний захід. Захисник зазначив, що клопотання не містить підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечував, показав, що обвинувачений такий агресивний тому, що страждає на генетичне захворювання, яке викликає в нього приступи агресії і тому його потрібно лікувати.

Потерпіла ОСОБА_6 з клопотанням прокурора погодилася та просила залишити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи агресивну поведінку обвинуваченого, пояснила, що вона боїться ОСОБА_3 і вважає, що якщо він буде не під вартою, то може ще скоїти злочини.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27.11.2019 року відносно обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який потім був неодноразово продовжений вже під час розгляду об`єднаних кримінальних проваджень в суді, останній раз ухвалою від 30.09.2020 року до 28.11.2020 року із визначенням застави в розмірі 63060 гривень.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 та ч. 1 ст. 125 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років (ст. 185 ч. 2 КК України) та покарання не пов`язані з позбавленням волі (ст. 162 ч. 1 та ст. 125 ч. 1 КК України) відповідно та які, згідно статті 12 цього Кодексу, кваліфікуються як нетяжкий злочин та кримінальні проступки.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

Таким чином із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд вважає, що на момент розгляду питання щодо продовження дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує обґрунтована підозра та ризики переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження зазначених ризиків свідчить вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я, репутацію та майновий стан, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, а саме те, що ОСОБА_3 неодружений, утриманців не має, відсутність постійного місця роботи або навчання, раніше судимий. Також судом враховується, що обвинувачений звільнившись з місць позбавлення волі в липні 2017 року, майже через рік вже обвинувачується у вчиненні нового злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, а саме 14.08.2018 року та будучи обізнаним про розгляд вказаного провадження вже 16.11.2019 року та 18.11.2019 року вчиняє інші кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185 ч. 2, ст. 161 ч. 1 та ст. 125 ч. 1 КК України. Що в свою чергу свідчить про його зухвалу поведінку та не виключається можливість скоєння ним іншого правопорушення.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Твердження обвинуваченого про наявність в нього хронічних захворювань, які б перешкоджали або унеможливлювали його перебування під вартою суд не бере до уваги, оскільки жодних доказів зазначеного ані обвинуваченим ані його захисником суду не надано, як і не надано доказів того, що обвинувачений має постійне місце фактичного мешкання, за яким характеризується виключно з позитивного боку.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 та п. 5 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Таким чином, заслухавши думку прокурора про необхідність продовження обвинуваченим обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку захисника та обвинуваченого, думку потерпілої, що наполегливо просила суд залишити обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 діб.

Крім того, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин, вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених діючим КПК України, а саме - 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 63060 грн.

Керуючись ст. ст. 55, 177, 314-316, 331 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Застосований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вважати продовженим на строк 60 днів, тобто по 16.01.2021 року включно.

Визначити ОСОБА_3 суму застави в розмірі 63060 грн., яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою. При цьому сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Чугуївського міського суду Харківської області: р/р UA 0006674; МФО 820172; код одержувача 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; отримувач коштів: ТУ ДСА України в Харківській області; призначення платежу: застава згідно КПК по справі №______від_____(П.І.П.), назва суду.

Після внесення визначеної суми застави, ОСОБА_3 звільнити з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду та повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою згідно рішення Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 року, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуюча суддя ОСОБА_1