Справа № 727/4257/18
Провадження № 1-кп/727/45/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі колегії

Головуючого, судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасників судового кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання про продовження застосованого судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1, 263 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді перебувають обвинувальні акти №000337 від 18.08. 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст. 263 ч.1 КК України та №0002430 від 30.07.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України, об`єднані в одне провадження на підставі ухвали суду від 25.08.2020 року.

В судовому засіданні прокурором Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 заявлено клопотання від 04.12. 2020 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилається в клопотанні прокурор на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів. Вважає, що продовжують мати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України які виправдовують необхідність подовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризики зумовлені необхідністю запобіганням спробам: - переховуватися обвинуваченим від суду, з урахуванням тяжкості інкремінуємих йому злочинів та передбаченого у разі засудження покарання; - незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, оскільки ще троє свідків, безпосередньо за пред`явленим обвинуваченням ч. 1 ст. 263 КК України, в судовому засіданні не надавали показів; - перешкоджати кримінальному провадженню і іншим чином та вчиняти будучи на волі, нові злочини. З урахуванням особи обвинуваченого, відсутності в нього міцних соціальних зв`язків; враховуючи те, що раніше ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу вимог ст. 89 КК України є не судимим, за період судового розгляду кримінального провадження по ст.ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України вчинив новий злочин, тривалий період часу в судові засідання не з`являвся без поважних причин, порушив обов`язки застосовані до нього у зв`язку з обраним альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави

.

Прокурор в засіданні клопотання просив задовольнити і не застосовувати ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки останнім вже раніше був обраний запобіжний альтернативний захід застави, який під час судового розгляду справи був порушений.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення прокурора, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , який не підтримав клопотання прокурора; думку захисника в інтересах обвинуваченого які, відповідно також не підтримали клопотання і просили застосувати (змінити) запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт, суд зважає на наступне.

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються (продовжуються) з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім інших, і запобіжні заходи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 18.12.2020 року, по справі триває судовий розгляд в стадії допиту свідків, дослідження письмових і речових доказів і допиту обвиунваченого (по пред`явленому обвинуваченню за ч. 1 ст. 263 КК України), тому суд повинен вирішити питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Підставою застосування (продовження) запобіжного заходу згідно з ч. 2 ст. 177 КПК є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що 14.05. 2020 року ОСОБА_5 вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

18.06. 2020 року слідчим СВ Шевченківського ВП ЧВП ГУ НП у Чернівецькій області винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_5 в розшук. 31.07. 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.08. 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано в стадії підготовчого засідання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, який ухвалою суду від 19.10.2020 року продовженом в установленому законом порядку.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує наявність ризиків, регламентованих п. 1, п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України та особу обвинуваченого, а саме, судом враховуються ризики: - переховування обвинуваченого від суду; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні наведених вище кримінальних правопорушень; - ризик впливу ОСОБА_5 на свідків, які безпосередньо в судовому засіданні в рамках пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України, не були допитані; дієвим є ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та, з урахуванням особи ОСОБА_5 , його стійку злочинну спрямованість, обумовлену тим, що раніше останній притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, однак судимість погашена і в силу вимог ст. 89 КК України він вважається не судимим, те, що під час судового розгляду кримінального провадження за ОСОБА_5 №0002430 від 30.07.2017 року тривалий період часу не з`являвся в судові засіданні, до останнього неодноразово застосовувалися приводи та підвищену суспільну небезпечність, ОСОБА_5 був оголошений в розшук, а тому, суд вважає, що слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому до 60 діб., який не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою за наявності передумов регламентованих пп. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу. Поряд з наведеним, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд, серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…».

Тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину - рішення у справі «Москаленко проти України»

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою грунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час, не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Судом, при розгляді клопотання, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого за станом здоров`я.

Згідно усталеної практики Європейського суду (рішення в справі "Харченко проти України"), при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути розглянута можливість застосування до особи інших (альтернатиних) запобіжних заходів…..

При вирішенні клопотання захисника в інтересах обвинуваченого про застосування (зміну) запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт, підтримане ОСОБА_5 і проти якого заперечувала прокурор, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 на протязі тривалого часу переховувався від суду і органу досудового розслідування був оголошений в розшук та ОСОБА_5 достеменно були відомі обставини щодо перебування в провадженні суду відносно нього кримінального провадження за ст..ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України, ОСОБА_5 були порушені обов`язки визначені йому при застосуванні до нього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а тому ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджаючи кримінальному провадженню іншим чином є дієвими та сталим. Обвинуваченим і в його інтересах захисником в засіданні не доведено посиланням на докази в обґрунтування доводів того, що ОСОБА_5 не порушував умови обраного йому запобіжного заходу у вигляді застави; не зазначено доказів і того, що ОСОБА_5 за встановленими йому медичними діагнозами, в ДУ Чернівецькому слідчому ізоляторі не надають медичну допомогу.

Суд вважає, що в задоволенні клопотання (усно заявленого) захисником в інтересах обвинуваченого про застосування (зміну) ОСОБА_5 запобіжного заходу з триманням під вартою на домашній цілодобовий арешт слід відмовити з наведених вище підстав та продовжити запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою особи, не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 284, 176-178, 194, 199, 331 ч. 3 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Продовжити, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 263 ч.1, 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України на строк до 12 лютого 2020 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування (зміну) ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт цілодобовий відмовити.

Секретарю судових засідань вручити копію даної ухвали стороні обвинувачення, стороні захисту для відома та направити для виконання до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор (33).

Ухвала підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці на протязі семи діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1