КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6007/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою фактично частково задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_9 і накладено арешт на тимчасово вилучене майно, без заборони ним користуватись та розпоряджатись, а саме на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 подав в інтересах власника майна ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою і необ`єктивною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Зокрема, представник зазначає, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, мав би розглядати зазначене клопотання прокурора за участю власника автомобіля марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , його представника, підозрюваного та захисника останнього, однак розгляд клопотання відбувався за відсутності сторін, а про оскаржувану ухвалу стало відомо лише 31 жовтня 2020 року.

Далі автор апеляції вказує на порушення органами досудового розслідування вимог п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме того, що прокурор мав би звернутись із вказаним клопотання протягом 48 годин після вилучення автомобіля, але останній звернувся до слідчого судді з таким клопотання після пропуску цього строку. При цьому апелянт звертає увагу, що ОСОБА_10 не має ніякого відношення до вибухового саморобного пристрою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником власника майна ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Печерським УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002557, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Органи досудового розслідування вважають встановленим, що ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , виготовивши вибуховий саморобний пристрій, прибули 09 серпня 2020 року близько 01 год. 30 хв. на автомобілі марки «Богдан 211140», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, до центральної частини міста Києва, а саме на вулицю Велика Васильківська, 14. Після цього ОСОБА_10 , припаркувавши зазначений транспортний засіб, залишився в салоні вказаного автомобіля, щоб чекати ОСОБА_11 , який, в свою чергу, тримаючи при собі саморобний вибуховий предмет, вийшов із транспортного засобу і попрямував у бік будинку АДРЕСА_1 о 01 год. 54 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи за вказаною адресою, дістав саморобний предмет, зовні схожий на вибухівку, і, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, залишив цей предмет на парковому місці біля паркану, розташованого за адресою: місто Київ, вул. Велика Васильківська, 23-Б. Після цього ОСОБА_11 попрямував до раніше припаркованого автомобіля марки «Богдан 211140», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, де на нього очікував ОСОБА_10 , і вони поїхали на згаданому автомобілі у невідомому напрямку.

02 вересня 2020 року у період з 06 год. 35 хв. до 06 год. 40 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було проведено адресою: Черкаська область, місто Сміла, вул. Серова, 17, обшук автомобіля марки «Богдан 211140», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Під час обшуку автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , був вилучений і доставлений на територію Печерського УП ГУ НП у місті Києві за адресою: місто Київ, вул. Московська, 30.

02 вересня 2020 року вказаний автомобіль постановою органу досудового розслідування був визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

07 вересня 2020 року (клопотання датоване 02 вересня 2020 року) прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_9 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із забороною використовувати цей транспортний засіб та розпоряджатися ним до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження вищевказаного автомобіля як речового доказу у кримінальному провадженні.

01 жовтня 2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зазначене клопотання прокурора було задоволено фактично частково та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, без заборони ним користуватись та розпоряджатись, а саме на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Задовольняючи фактично частково вказане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0002557, тобто накладаючи арешт на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , що в такому випадку означає лише заборону його відчуження, але, виходячи з положень ч. 11 ст. 170 КПК України, не встановлює заборон або обмежень у користуванні і розпорядженні цим майном, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, які додані до клопотання, та прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , з огляду на те, що вказаний автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, для фактично часткового задоволення клопотання прокурора і накладення арешту на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, а тому доводи автора апеляції стосовно незаконності, необґрунтованості та необ`єктивності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року, якою фактично частково задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_9 і накладено арешт на тимчасово вилучене майно, без заборони ним користуватись та розпоряджатись, а саме на автомобіль марки «Богдан 211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4