Дата документу 20.08.2020 Справа № 331/2839/20
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/952/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/2839/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
20 серпня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.
Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20.00 години до 08.00 години наступного дня строком на два місяці, тобто до 29 вересня 2020 року.
Покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20.00 години до 08.00 години наступного дня; з`являтися до органів досудового слідства та суду, за першим викликом, у призначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.
Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_8 , в невстановлений досудовим слідством день та час, діючи незаконно, в порушення вимог ст.ст.25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою подальшого збуту, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбала кристалоподібною речовину білого кольору, яку в подальшому стала незаконно зберігати при собі з метою збуту. В подальшому, 08.07.2020 приблизно о 12:00 год. ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу, домовилась про збут останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено «метадон». Після чого, приблизно о 13 годині 10 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_10 , знаходячись біля магазину «Водафон» по пр. Соборному, 89 в м. Запоріжжя, подзвонив на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 де в ході телефонної розмови з останньою, замовив наркотичний засіб «Метадон» за грошові кошти у сумі 800 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти ОСОБА_10 перевів на абонентський номер мобільного оператору ПрАТ «Водафон» НОМЕР_1 через термінал, що розташований у магазині «Водафон», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 89. Після чого, ОСОБА_8 , в телефонній розмові, підтвердила ОСОБА_10 отримання коштів і повідомила, що необхідно чекати 10-15 хвилин, поблизу адреси: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд, 42. Далі при зустрічі ОСОБА_11 передала ОСОБА_10 . З зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору. Після чого ОСОБА_10 переніс вказаний наркотичний засіб до будинку 113 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав працівникам поліції 3 зіп-пакети із кристалічною речовиною білого кольору, в яких згідно висновку експерта №7-1957 від 14.07.2020 знаходиться наркотичний засіб обіг якого обмежено -метадон, загальна маса якого склала 0,3367 г. (в перерахунку на основу).
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчинене повторно.
На даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, що підозрювана ОСОБА_8 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та наявність ризиків, але на переконання слідчого судді саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім та забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що на даний час є достатні підстави вважати, що існують ризики, що підозрювана ОСОБА_8 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Тому, підозрювана усвідомлюючи тяжкість покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується особистим знайомством ОСОБА_8 з особою, яка безпосередньо в підозрюваної придбала двічі наркотичний засіб та є свідком.
Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_8 раніше судима за корисливий злочин, судимість за який не знята та не погашена, що свідчить про умисний вибір незаконного промислу та рецидиву в діях підозрюваної та можливість продовжувати інші кримінальні правопорушення.
Наразі є необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, а тому вплив підозрюваної ОСОБА_8 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.
На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора на підтримання апеляційної скарги; підозрювану та її захисника із запереченнями проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.
У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.
Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, яке їй загрожує, даних про особу підозрюваної, яка раніше судима, проте має постійне місце реєстрації та проживання, що свідчить про міцність її соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з 20.00 години до 08.00 години наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.
Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваною кримінальних правопорушень та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).
Колегія суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваної, яка підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, погоджується з можливістю існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.
Що стосується існування ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості незаконного впливу на свідка та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених ризиків, що підозрювана здійснювала спроби впливу на свідка та за цей час вчинила інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.
Колегія суддів наголошує на тому, що прокурор зобов`язаний довести наявність таких ризиків, які б у своїй сукупності переважали усі розумні сумніви суду, при цьому, прокурор не обмежений у своєму праві повторно звернутися до слідчого судді або суду у разі виникнення ризиків, які могли б вважатися розумно підтвердженими.
Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрювана після застосування запобіжного заходу порушувала його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушувала і дотримувалась покладених на неї обов`язків, прибула в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, та до останньої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20.00 години до 08.00 години наступного дня строком на два місяці, тобто до 29 вересня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4