Постанова

Іменем України
12 листопада 2020 року

м. Київ
Справа № 757/58655/19-к
Провадження № 51 1366 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 757/58655/19-к за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в межах кримінального провадження № 0013137.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року. Цією ж ухвалою апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року повернуто особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Представник вважає, що слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва прийняв рішення всупереч наданих йому повноважень, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом, оскільки розгляд скарги відбувся без участі скаржника та його представника. Крім того, вказує на допущені порушення вимог ст. 376 КПК України. За таких обставин вважає, що ухвала слідчого судді мала бути переглянута в апеляційному порядку на загальних підставах з врахуванням постанови Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5 142 кс (15)17 (757/49263/15-к). Також представник подав клопотання про передачу вказаного кримінального провадження справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду за наявностівиключної правової проблеми на підставі ст. 434-1 ч.ч. 2, 3, 5 КПК України.
Заперечень на касаційну скаргу від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що відсутні підставі для передачі кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Клопотання адвоката ОСОБА_7 про передачу провадження за його касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ст. 434-1 ч.ч. 2, 3, 5 КПК України в порядку ст. 434-2 ч. 1 КПК України не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частина третя та п`ята статті 434-1 КПК України надає право Суду, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду якщо:
- вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
- дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Проте, особа у своєму клопотанні не обґрунтовує наявності у даному кримінальному провадженні виключної правової проблеми та не вказує від якого, на її думку, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, вона просить відступити. Також особа у клопотанні не обґрунтовує того, що передача вказаного провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, не сформульовано у клопотанні і змісту так характеру виключної правової проблеми. Крім того, особа допускає суперечності обґрунтування для такої передачі, оскільки в клопотанні посилається на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142 кс (15)17 (757/49263/15-к) та сформульований у ній висновок, який, на її думку, необхідно врахувати і в цій справі..
Посилання особи у клопотанні на частину другу статті 434-1 КПК України є помилковим, оскільки зазначені положення процесуального закону визначають підстави для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, а не Великої Палати Верховного Суду.
Чинне на час касаційного розгляду законодавство України регулює питання застосування норм процесуального права, використаних апеляційним судом у вказаному провадженні, у зв`язку із чим, колегія суддів, дійшла висновку про відсутність підстав для передачі цього кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених ст. 434-1 ч.ч. 3, 5 КПК України.
За таких обставин клопотання представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про передачу кримінального провадження за його касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 370, 372, 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

За змістом вимог ст.ст. 399, 422 КПК України апеляційний суд, приймаючи рішення після надходження апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді може прийняти такі види рішень:
1) про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку;
2) про закриття апеляційного провадження, якщо справу було призначено до апеляційного розгляду та буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню. (висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 19 лютого 2019 року, справа № 569/17036/18);
3) про повернення апеляційної скарги з підстав, передбачених ст. 399 ч. 3 КПК України.
Перші два види рішень є однаковими за своїми підставами та юридичними наслідками, оскільки кожне з цих рішень ухвалюється у випадку, якщо апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
В той же час ухвала про повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді може бути постановлене лише у випадках, якщо:
1) апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу;
2) апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції;
3) апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, ухвала про повернення апеляційної скарги на відміну від ухвали про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді може бути постановлена лише у випадку оскарження ухвали слідчого судді, яка може бути предметом апеляційного перегляду.
Апеляційний суд, приймаючи рішення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року належним чином не врахував такі положення процесуального закону та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст.ст. 370, 372, 418 КПК України з огляду на таке.
З мотивувальної та резолютивної частин ухвали Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року вбачається, що колегією суддів одночасно прийнято два взаємовиключних рішення за однією апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, а саме:
- закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року, оскільки ця ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ст. 309 КПК України;

- повернуто апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року на підставі ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
Враховуючи зазначене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга задоволенню частково.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України, перевірити інші доводи касаційної скарги та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3