У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2020 Справа №607/11438/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника потерпілої, - адвоката ОСОБА_5 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання слідчої СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0498,-

встановив:
Слідча СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області в рамках кримінального провадження №0000498 від 15.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України звернулась із клопотанням погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна.

У клопотанні слідча ОСОБА_3 зазначила наступне «Слідчим відділенням СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000498 від 15 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

До СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_7 , за фактом підроблення протоколу загальних зборів від 28.01.2015, протоколу загальних зборів №2 від 17.02.2015 та протоколу загальних зборів №4 відт 26.05.2016, що було вчинено повторно, внаслідок чого було внесено зміни про керівника та підписанта до установчих документів ТОВ Фірми «Найс ЛТД».

Досудовим розслідуванням встановлено, що співзасновниками ТОВ Фірма «Найс ЛТД» є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 01.06.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ Фірма «Найс ЛТД» та ОСОБА_9 було укладено договір про заміну боржника у зобов`язанні №СМ-SME-A00/004/2008, зі всіма змінами і додатками до нього, згідно з яким новим боржником за вищевказаним кредитним договором є ТОВ Фірма «Найс ЛТД». 01.06.2011 року у м. Тернопіль укладено іпотечний договір №РМ-SME-A00/004/2011, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, відповідно до якого ТОВ Фірма «Найс ЛТД» передала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок , заг. площею 297,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., а також земельну ділянку з к.н. :01:018:0022, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, Смиковецька сільська рада на якій знаходиться вказана будівля.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 в періоди з 01.01.2015 по 03.04.2015 та з 09.04.2015 по 20.07.2017 перебувала за кордоном України. ОСОБА_10 в періоди з 06.01.2015 по 05.03.2015 та з 08.07.2015 по 16.07.2017 перебував за кордоном України. 28.01.2015 року ОСОБА_7 та інший співзасновник ОСОБА_10 перебували на території держави Ізраїль, цього ж дня 28.01.2015 у ТОВ Фірма «Найс ЛТД» відбулась зміна керівника та підписанта. Ним став ОСОБА_11 , який в періоди з 19.03.2015 по 26.03.2015.

Також встановлено, що під час того як вищезазначені особи перебували закордоном було складено та підписано протокол №1 від 26.01.2015 про призначення на посаду директора ТОВ «Найс ЛТД» ОСОБА_11 , однак за результатами судової почеркознавчої експертизи, встановлено, що даний протокол ОСОБА_7 (в графі - Голова Загальних зборів учасників) не підписувала, але підписував - ОСОБА_11 (в графі - Секретар Загальних зборів учасників). Також було складено та підписано протокол №2 від 17.02.2015 про затвердження нової редакції Статуту Товариства та про покладення на ОСОБА_11 обов`язку щодо вчинення всіх необхідних дій та щодо подання державному реєстратору документів необхідних для проведення державної реєстрації нової редакції Статуту Товариства однак за результатами судової почеркознавчої експертизи, встановлено, що даний протокол ОСОБА_8 (в графі - Голова Загальних зборів учасників) не підписував, але підписував - ОСОБА_11 (в графі - Секретар Загальних зборів учасників). Також було складено та підписано протокол №4 від 26.05.2015 про звільнення з ОСОБА_11 з посади директора Товариства, однак за результатами судової почеркознавчої експертизи, встановлено, що даний протокол ОСОБА_7 (в графі - Голова Загальних зборів учасників) не підписувала, але підписував - ОСОБА_8 (в графі - Секретар Загальних зборів учасників).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з к.н. :01:018:0022, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, Смиковецька сільська рада, а також житловий будинок, заг. площею 297,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дані об`єкти нерухомого майна були відчужені ТОВ «ІНТЕРБІЛД-2014», а в подальшому ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене та у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, а саме: частин 1, 2, 3, 4, 11 цієї статті, щодо того, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втратити, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення із юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, як виду покарання. Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначених у статті 98 КПК України. Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, підсудного або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених КК України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України, зокрема, якщо таке майно одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що об`єкти нерухомого майна - реєстраційні номери: 52, 52, а саме земельна ділянка з к.н. :01:018:0022, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, Смиковецька сільська рада, а також житловий будинок, заг. площею 297,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , найближчим часом може бути відчужене іншій особі, з метою забезпечення цілісності речового доказу, вказаного кримінального правопорушення, а також у зв`язку із тим, що незастосування заходів щодо заборони розпорядження та відчуження з боку інших осіб даними об`єктами нерухомого майна, може призвести до вчинення дій щодо незаконної передачі та відчуження вищезазначеного гаража, а також невжиття такого заходу негативно впливатиме на дослідження усіх обставин вчинення даних кримінальних правопорушень, і в свою чергу на повноту та всебічність розслідування кримінального провадження».

В судовому засіданні слідча ОСОБА_3 пояснила, що клопотання підтримує посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Представник володільця майна ОСОБА_4 пояснив, що заперечує щодо клопотання слідчої просить арешт не накладати оскільки це обмежуватиме конституційні права добросовісного власника.

Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що потерпіла сторона щодо накладення арешту покладається на думку суду, до набувача майна претензій немає.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Із прохальної частини клопотання слідчого вбачається, що сторона обвинувачення вважає за доцільне розглянути дане клопотання в найкоротший строк без участі представників ТОВ «ІНТЕРБІЛД-2014» та ОСОБА_4 .

Згідно з ч.2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Обставини щодо необхідності розгляду клопотання без повідомлення власника майна у клопотанні жодним чином необґрунтовані, тому дане прохання не підлягає задоволенню.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до п. 10 ч.2 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

До клопотання слідчого не долучено документів, які підтверджували, що об`єкт нерухомості на який слідчий просить накласти арешт визнано речовим доказам у кримінальному провадженні.

Завдання арешту майна у відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя вважає, що майно вказане у клопотанні про накладення арешту не може бути приховане, пошкоджене, піддане псуванню, знищене, перетворене, відчужене протягом короткого строку, оскільки є нерухомим.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що долучені до вказаного клопотання слідчого про арешт майна, копії документів не засвідчені належним чином, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів та вважати їх належними доказами по справі.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що накладення арешту на нерухоме майно - реєстраційні номери: 52, 52, а саме земельна ділянка з к.н. :01:018:0022, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, Смиковецька сільська рада, а також житловий будинок, заг. площею 297,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не буде спів розмірним та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання слідчої доцільно відмовити.

Керуючись статтями 8, 41, 62, 64, 129 Конституції України, главою 17 «Арешт майна» КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
У задоволенні клопотання слідчої СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0498, - відмовити.

Копію ухвали негайно вручити слідчому також учасникам присутнім під час її оголошення.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1