Справа № 353/1069/19
Провадження № 1-кп/350/48/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франіквської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000187, яке внесене в ЄРДР 25.08.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

встановив:

кримінальне провадження №0000187 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 15.11.2019 року передано для розгляду до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області 21.11.2019 року із обвинувальним актом затвердженим прокурором Тлумацького відділу Тисменецької місцевої прокуратури від 06.11.2019 року. 27.08.2019 року слідчим суддею Тисменицького районного суду Івано-Франківської області обвинуваченій ОСОБА_3 , обрано запобіжний захід - тримання під вартою до 25.11.2019 року включно.

25.11.2019 року ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегії суддів Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області обвинуваченій ОСОБА_3 , обрано запобіжний захід - тримання під вартою до 24.01.2020 року включно, а 23.01.2020 року, 16.03.2020 року, 07.05.2020 року 02.07.2020 року та 27.08.2020 року обвинуваченій ОСОБА_3 , продовжено запобіжний захід - тримання під вартою до 26.10.2020 року включно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки такий закінчується 26.10.2020 року. Своє клопотання мотивував тим, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме : обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_3 , вчинила особливо тяжкий злочин, за вчинення якого відповідно до п.13 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а також вона ніде не працює, джерело існування не відоме, не одружена, відсутні тісні соціальні зв`язки; може незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки потерпіла ОСОБА_6 , є рідною сестрою обвинуваченої, що дасть змогу обвинуваченій впливати на потерпілу; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , є неодноразово судимою, в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я, що вказує на її стійку злочинну спрямованість.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просив суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду приходить до наступних висновків.

Ухвалою колегії суддів від 22.11.2019 року кримінальне провадження №0000187, яке внесене в ЄРДР 25.08.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області. 02.03.2020 року ухвалою колегії суддів закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. 25.11.2019 року ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегії суддів Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області обвинуваченій ОСОБА_3 , обрано запобіжний захід - тримання під вартою. Строк тримання під вартою обраний та продовжений відносно ОСОБА_3 спливає 26.10.2020 року.

Згідно зі ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Суд встановив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме : обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_3 , вчинила особливо тяжкий злочин, за вчинення якого відповідно до п.13 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а також вона ніде не працює, джерело існування не відоме, не одружена, відсутні тісні соціальні зв`язки; може незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки потерпіла ОСОБА_6 є рідною сестрою обвинуваченої, що дасть змогу обвинуваченій впливати на потерпілу; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 є неодноразово судимою, в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я, що вказує на її стійку злочинну спрямованість, не відпали.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Обставини обвинувачення ОСОБА_3 , її вік та стан здоров`я, а також тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується, її сімейний стан та соціальне становище, відсутність постійного місця проживання свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_3 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченої від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою не відпали, стан здоров`я обвинуваченої не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченої, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, суд враховує положення ст.9 Конституції України та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченій ОСОБА_3 , строку тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" КПК України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.04.2020, який набрав законної сили 23.04.2020, пункт 20-5 розділу XI "Перехідні положення" КПК України (Відомості Верховної Ради України, 2013 р., №№ 9-13, ст. 88) викладено новій редакції, а саме тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), на усій території України з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. установлено карантин дію якого продовжено постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 р. № 956 до 31 грудня 2020 року.

Клопотання прокурора щодо продовження терміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на підставі пункту 20-5розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України було розглянуто іншим суддею зі складу колегії суддів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 197, 331, 376 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці с. Буківна, Тлумацького району Івано-Франківської області строк тримання під вартою на 60 днів, до 21 грудня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору і направити начальнику ДУ "Івано-Франківської установи виконання покарань (№12)", для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 7 діб після її оголошення, а особами, які перебувають під вартою - в той же строк після отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1