Єдиний унікальний номер № 285/1546/18
Провадження № 1-кп/0285/128/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському в режимі відеоконференції з Білоцерківським міськрайонним судом Київської області к/п № 285/1546/18 0000073) по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, учасника бойових дій, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
УСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 та обіймаючи посаду стрільця помічника гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, в порушення, ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та поважних причин, в умовах особливого періоду, 22 серпня 2017 року о 11 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби, а саме розташування польового табору військової частини НОМЕР_1 , який знаходиться неподалік населеного пункту АДРЕСА_2 та був безпідставно відсутній на службі до 18 березня 2018 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному. Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому ОСОБА_4 , роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, на утриманні має одну неповнолітню дитину, учасник бойових дій.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання в тому, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде досягнуто при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого (раніше несудимий, вперше вчинив злочин, усідомив протиправність своєї поведінки, один виховує неповнолітню дитину, учасник бойових дій), його відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Запобіжний захід не застосовувався. Арешт на майно не накладався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :