справа № 274/6372/20
провадження № 1-кс/0274/1225/20

У Х В А Л А
23.09.2020 р. м. Бердичів
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Бердичівського ВП ОСОБА_3 звернувся із зазначеним клопотанням, згідно якого просить накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме на автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , виданого Центром 1842, зареєстрований за ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 18.09.2020 р. приблизно о 20.10 год водій моторолера «Ханда Діо», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час руху по пров. Залізничному, поблизу будинку 6Б, в м. Бердичеві, не впорався з керуванням мопеду, в результаті чого допустив його зіткнення з мопедом «Ханда Діо» під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 , в наслідок чого останній впав та зіткнувся із стоячим на протилежній стороні проїзної частини автомобілем «ВАЗ 2109», днз. НОМЕР_4 , належним ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого в АДРЕСА_3 , від чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до реанімаційного відділення Бердичівської ЦМЛ.
В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме транспортного засобу від 18.09.2020 р. встановлено, що на місці пригоди виявлено автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , мопед «HONDA DIO» та мопед «HONDA DIO Z-X», д.н.з. НОМЕР_3 , які мають механічні пошкодження, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим їх визнано речовими доказами.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , виданого Центром 1842, транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. Отже, існують достатні підстави вважати, що він є доказом злочину.
Відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим.
Відповідно до ст. 98 КПК України вказане майно являється речовим доказом.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, на адресу суду скерував письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.
Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та /або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2020 р. встановлено, зокрема, що автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , має механічні пошкодження, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, зазначений автомобіль зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. Отже, існують достатні підстави вважати, що він є доказом злочину.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
Слідчим суддею встановлено, що вказаний транспортний засіб: автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , має значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу та який був вилучений з метою його збереження, можливості уникнення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном, на яке планується накласти арешт, не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і як наслідок доказової бази, враховуючи необхідність призначення комплексної експертизи технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічної експертиз, експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: на автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , виданого Центром 1842, зареєстрований за ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 .
Визначити місцем зберігання арештованого автомобіля марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 - майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області.
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1