Провадження № 1-кп/686/597/20
22 липня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Куйбишев Бахчисарайського району АР Крим, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, на утриманні малолітня дитина, працюючого завідуючим складом ТОВ «ЦК сучасні технології», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_7 05 листопада 2019 року близько 16 год. 25 хв., перебуваючи біля будинку № 22, що по вул. Свободи в м. Хмельницькому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область підборіддя зліва, чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, у вигляді крововиливу м`яких тканин підборіддя зліва.
За умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні про те, що дійсно у вищевказаних місці та час він на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область підборіддя зліва, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження.
Вищевказані обставини підтвердив в суді потерпілий ОСОБА_4 , ствердивши при цьому, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область підборіддя зліва, чим спричинив тілесні ушкодження. На ці обставини він також вказав під час слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі проведення цієї слідчої дії. Про заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_4 вказав і у заяві про вчинене кримінальне правопорушення.
Факт умисного заподіяння потерпілому за вказаних вище обставин тілесного ушкодження обвинуваченим підтвердила в суді свідок ОСОБА_9 очевидець цих подій. Остання зокрема ствердила, що ОСОБА_7 на зауваження ОСОБА_4 з приводу неналежного утримання собаки в квартирі обізвав останнього, після чого умисно завдав йому один удар кулаком правої руки в область підборіддя, від якого у потерпілого виникли тілесні ушкодження.
За даними травмкарти та висновків судово-медичних експертиз в ОСОБА_4 станом на 08.11.2019 р. виявлене легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, у вигляді крововиливу м`яких тканин підборіддя зліва, що могло утворитися від удару тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею. Механізм утворення тілесного ушкодження в ОСОБА_4 відповідає його показанням під час проведення слідчого експерименту.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Показання обвинуваченого про те, що удар потерпілому він завдав з метою захисту від образи та завданого йому ОСОБА_4 удару по нозі суд визнає неправдивими і даними з метою уникнути відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх. Ці ствердження обвинуваченого повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом доказами, зокрема показаннями потерпілого та свідка, які є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище доказами по справі, зокрема даними висновків судово-медичних експертиз. Потерпілий та свідок ствердили, що ОСОБА_10 удару по нозі ОСОБА_4 не завдавав та його не ображав, а навпаки обвинувачений на зауваження потерпілого з приводу неналежного утримання собаки в квартирі, обізвав останнього, після чого стрімко направився до потерпілого, який з метою недопущення заподіяння йому тілесних ушкоджень, відступаючи назад, виставляв вперед свою ногу, з якою контактував ОСОБА_7 , після чого останній умисно завдав ОСОБА_4 удар кулаком в область підборіддя. Підстав ставити під сумнів досліджені докази немає, як і не встановлено судом підстав для оговору потерпілим та свідком обвинуваченого.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведеність в ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Твердження потерпілого ОСОБА_4 про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого безпідставні, оскільки за даними висновків судово-медичних експертиз потерпілому заподіяно легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 125 КК України. При цьому, відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували покарання. При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, проте своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких, фактично не визнав та у скоєному не розкаявся.
Суд не визнає в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (про що зазначено в обвинувальному акті), оскільки в силу п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї злочинної поведінки. Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Таких обставин в ході судового розгляду не встановлено, а заяви ОСОБА_6 про його розкаяння з приводу скоєного, з огляду на його заперечення фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, суд розцінює як не щирі і зроблені з єдиною метою уникнути відповідальності за фактично вчинене.
Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер діяння і спосіб його вчинення, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, позицію прокурора щодо призначення покарання, а також досудову доповідь органу пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, і приходить до висновку призначити ОСОБА_10 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами. Підстав для призначення більш м`якого покарання з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: