Справа № 486/7/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження №0000403внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`ївкаДоманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, фізичної особи-підприємця, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лиса ГораПервомайського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого слюсарем на ВП ЮУ АЕС, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125ККУкраїни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 27.05.2016 року близько о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходячись неподалік будинку №9, який розташований по вулиці Володимирська в м. Южноукраїнську Миколаївської області, діючи умисно, групою осіб без попередньої змови між собою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс разом з ОСОБА_5 не менше трьох ударів руками та ногами по голові та верхній частині тіла ОСОБА_7 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку з крововиливами в ділянці голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 27.05.2016 року близько о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходячись неподалік будинку №9, який розташований по вулиці Володимирська в м. Южноукраїнську Миколаївської області, діючи умисно, групою осіб без попередньої змови між собою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс разом з ОСОБА_6 не менше трьох ударів руками та ногами по голові та верхній частині тіла ОСОБА_7 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку з крововиливами в ділянці голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Разом з тим, під час судового розгляду судом не встановлено належних та допустимих доказів для визнання обвинувачених винуватими в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 125 КК України, із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Вказаних висновків суд дійшов, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України з наданням останнім рівних прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених тим же Кодексом, безпосередньо дослідивши усі докази та інші матеріали, у порядку ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, й заслухавши доводи сторін з боку обвинувачення та захисту, тим самим провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, у світлі такого.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

У рамках цього кримінального провадження судом досліджено надані з боку сторони обвинувачення наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність обставин, що підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На їх підставі суд під час судового слідства через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у інкримінуємому злочині не визнав та пояснив, що 27.05.2020 року близько 22 години він вийшов вигуляти свою собаку, яка є дрібною за розміром, біля свого будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Через деякий час він почув гарчання іншої собаки, це виявилась бельгійська вівчарка потерпілого на кличку Фарід, яка була без повідка і намордника та кинулась на його маленьку собаку. Припинити напад собаки іншим чином йому не вдалося, оскільки ОСОБА_8 не слухав ні його ні свого господаря, тому він двічі вистрелив з належного йому сигнального пістолета, який став брати з собою з тих пір, як ОСОБА_8 порвав пуделя, належного його тестеві ОСОБА_5 , та для захисту від безпритульних собак. В бік потерпілого пістолет він не скеровував. Пістолет на вигляд менший за бойовий. В цей момент раптово ззаду до нього підійшов потерпілий, якого він знав на ім`я ОСОБА_9 та вдарив його у щелепу справа. Від удару він впав на проїжджу частину вулиці біля бордюру. Потерпілий став колінами йому на груди та продовжував наносити йому удари, душити, намагався забрати пістолет. ОСОБА_6 зазначив, що намагався весь час поговорити з потерпілим та припинити конфлікт, коли потерпілий став забирати пістолет, пояснював, що пістолет заряджений холостими патронами, проте потерпілий не реагував та продовжував наносити удари. Захищаючись, ОСОБА_6 вказує, що намагався скинути з себе потерпілого і руками і ногами, та врешті йому це вдалося і він підвівся, на цей момент потерпілий вже забрав у нього пістолет та продовжував наносити удари йому вже пістолетом, який тримав у правій руці, у ліве вухо та у скроню, тримаючи лівою рукою. ОСОБА_6 також тримав потерпілого, щоб утримати дистанцію, не заперечує, що у цей момент відбивався та захищаючись міг нанести тілесні ушкодження потерпілому. Зі сторони спини потерпілого в цей час підійшов тесть ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Він забрав у потерпілого пістолет та двічі вистрелив в бік ОСОБА_8 , який стрибав на ОСОБА_6 зі спини, після чого став розбороняти його з потерпілим. ОСОБА_5 прямих ударів потерпілому при цьому не наносив, тільки по рукам обом і ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з метою розборонити їх, врешті йому це вдалося. Разом вони дійшли до перехрестя, тесть ішов посередині, між ними тривала словесна перепалка з приводу ОСОБА_8 , якого потерпілий неодноразово вигулює без повідка та намордника, яка знов трохи не переросла в конфлікт, проте тесть їх зупинив, після чого всі розійшлися. Повернувшись додому дружина обробила йому рани, через деякий час прибув наряд поліції, зі слів працівників поліції їх викликав потерпілий, він того дня до поліції не звертався, оскільки вважав, що розберуться з потерпілим самі. Наступного дня він пішов на роботу, де перебував до 17 години. Ввечері проводив випускний вечір в одній із шкіл м. Южноукраїнська з 22 години до 3 години ранку, рани дружина йому замаскувала таким чином, що їх не було помітно на перший погляд, дружина дала йому таблетки. Відмовитись від проведення випускного вечора не міг, так як не хотів псувати дітям свято. До лікарні звернувся 29.06.2016 року близько 4 ранку, після випускного. З потерпілим раніше зустрічався на СТО, належному тестю та знав його на ім`я, раніше з потерпілим вже виникали конфлікти через його собаку ОСОБА_8 , оскільки потерпілий вигулює собаку в житловій зоні без повідка та намордника. Під час бійки ОСОБА_7 не падав, ногами його вони з тестем не били. ОСОБА_6 не заперечував, що в процесі самозахисту міг завдати ОСОБА_7 ударів у верхню частину тіла, голову, проте умислу завдавати тілесні ушкодження ОСОБА_7 він не мав та його дії були спрямовані виключно на захист від ударів потерпілого та на те, щоб скинути з себе потерпілого, звільнитись від нього, коли той його утримував. Свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на місці інциденту не було, жодної машини на місці, на яке вказують свідки також не було. Стверджував, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не були очевидцями події та дають неправдиві свідчення.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у інкримінуємому злочині не визнав та пояснив, що 27.05.2020 року близько 22 години вони з родиною вже збирались спати, зять, ОСОБА_6 , вийшов вигуляти собаку біля двору. Собака дрібного розміру, без породи. Через деякий час він почув на вулиці голосні вигуки та два хлопки, зрозумів, що це зять, оскільки знав, що той бере, коли вигулює собаку, наявний у них вдома сигнальний пістолет. З вікна він побачив двох людей на землі, знизу був зять, зверху на ньому ОСОБА_7 . Він вибіг до них, коли він прибіг, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вже стояли, ОСОБА_7 лівою рукою тримав ОСОБА_6 за шию, а правою тримав пістолет та наносив удари цим пістолетом йому у голову. Далі ОСОБА_5 пояснював, що відібрав пістолет з руки потерпілого, двічі вистрелив з нього в собаку, яка стрибала ззаду на ОСОБА_6 собака відбігла, після чого ОСОБА_5 почав розтягувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що міцно зчепилися, при цьому ОСОБА_6 звертався до ОСОБА_7 просив припинити бійку, на що той не реагував та поводив себе агресивно. Всі дії ОСОБА_5 , як він вказує, були спрямовані на те, щоб розтягнути ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , удари наносив тільки ліктями по руках обох, зверху вниз, щоб їх розтягнути. Жодних інших ударів він ОСОБА_7 не наносив. Під час бійки ОСОБА_7 не падав, ногами його не били. Після того, як йому, нарешті, вдалося розтягнути їх, разом вони пройшли до перехрестя, де знов починався конфлікт, але він його припинив та всі розійшлися. Конфлікт через собаку потерпілого, яку він вигулює без повідка і намордника стався не вперше, за декілька місяців до інциденту собака потерпілого вже кусала належного ОСОБА_5 пуделя. Свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на місці інциденту не було, як і жодної машини на тому місці, на яке вказують свідки, стверджує, що свідки не є очевидцями події та дають неправдиві показання.

Суд указані пояснення обвинувачених сприймає, як такі що заслуговують на увагу, у розрізі такого.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 дав наступні показання. 27.05.2016 року близько 21.30 - 22 години він повертався з прогулянки зі своєю собакою, кобелем бельгійської вівчарки віком 11 місяців. Собака була без повідка та без намордника, оскільки під час прогулянки забруднилась і він не хотів щоб собака забруднила його. Коли він проходив провулком біля вулиці Володимирської в м. Южноукраїнську вибігла маленька собачка та почала лаяти на його собаку, та в свою чергу почала за цією собачкою бігати. Власник маленької собаки, пізніше він дізнався, що це ОСОБА_6 , родич раніше знайомого йому ОСОБА_5 , почав сваритися та вимагав щоб він свою собаку забрав, проте собаку він забрати не зміг, оскільки та не слухалась. ОСОБА_6 дістав пістолет та двічі вистрелив в бік його собаки. На зауваження потерпілого ОСОБА_6 не реагував та здійснив ще один постріл, внаслідок чого потерпілий вирішив забрати пістолет у ОСОБА_6 , схопив його за руку, підняв її догори та забрав пістолет, поклавши його до своєї кишені. ОСОБА_6 став вимагати щоб потерпілий віддав пістолет, став тягати його за куртку. Жодних ударів ОСОБА_6 він не наносив, лише блокував його удари та відштовхував, відтак тілесні ушкодження завдати йому не міг. В цей момент він боковим зором помітив, що позаду нього з вулиці Володимирської підбіг ОСОБА_5 та наніс йому удар в голову ззаду збоку, від якого потерпілий вказує, що втратив свідомість і впав. Скільки часу був без свідомості він не знає, впав на спину, в цей час обвинувачені наносили йому удари руками та ногами в тулуб і в голову, отямившись він почав підводитись, проте йому підводитись не давали, тягнули за куртку, при цьому продовжували наносити удари руками та ногами обидва обвинувачені, кількість ударів та їх локалізацію зазначити не може через те, що втрачав свідомість, але це була верхня частина тулубу, коли підвівся то пістолета в кишені вже не було. ОСОБА_6 продовжував наносити йому удари, а ОСОБА_5 став їх розбороняти. З будинку поряд викрикнула якась жінка, та вони бійку припинили, розійшлись кожен у свій бік чоловіки в сторону вулиці Володимирської, а він пішов в той бік з якого прийшов, в сторону вулиці Гідробудівників. Прийшовши додому він викликав поліцію та з поліцейськими вони разом повернулись на місце події, де поліцейськими були знайдені стріляні гільзи, частина поліцейських пішла до будинку до обвинувачених, а його лишилась допитувати слідча. До лікарні звернувся 30.05.2016 року. Наявність в минулому конфліктів з обвинуваченими через собаку заперечував, проте потім погодився, що пудель ОСОБА_5 в минулому кусав його за палець під час спільної прогулянки з собаками, але заперечував, що його собака нападала на пуделя ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_11 дав показання, що 27.05.2016 року близько 21.30 - 22 години він з ОСОБА_10 знаходились в машині в м. Южноукраїнську на перехресті вулиць Південної та Костянтинівської. На відстані близько 100-200 м від них він бачив як незнайомий чоловік, пізніше він дізнався, що це ОСОБА_6 , стояв біля палісаднику одного з будинків, а інший незнайомий чоловік, пізніше він дізнався, що це ОСОБА_7 , йшов вулицею. Біля ОСОБА_6 бігали дві собаки, одна більша, інша вдвічі менша. Між чоловіками почалась сварка, проте зміст її свідок не розібрав. ОСОБА_6 підвів руку в бік собак та свідок почув два звуки схожих на постріли, заскавчала собака. ОСОБА_7 почав забирати предмет, що був у руці ОСОБА_6 , від чого останній трохи присів назад, але не впав, між чоловіками почалась штовханина. Після цього з боку вулиці Володимирської вибіг інший незнайомий чоловік, пізніше він дізнався, що це ОСОБА_5 , він почав наближатись до чоловіків спиною до свідка, підвів руку, свідок почув ще декілька звуків пострілів. Чи був у руці ОСОБА_5 пістолет свідок не міг бачити, бачив лише, що він підняв руку. Після чого ОСОБА_5 замахнувся та наніс удар рукою ОСОБА_7 від чого останній впав та обидва чоловіки почали наносити ОСОБА_7 , який лежав на спині на землі удари, спочатку не менше трьох ударів руками у верхню частину тіла, можливо в голову, потім почали наносити йому удари ногами, не менше п`яти ударів. Конкретно назвати локалізацію ударів свідок не міг, оскільки з такої відстані не розгледів, але це була верхня частина тіла, можливо, голова. Через декілька хвилин чоловіки самі припинили наносити удари, за ініціативою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 підвівся та пішов прямо, а інші двоє чоловіків пішли в напрямку їх машини та повернули на вулицю Володимирську. При цьому свідок зазначив, що на момент події було ще не зовсім темно та горіли ліхтарі, тому він міг розгледіти загальні риси обличчя чоловіків та зміг би їх ідентифікувати. Через кілька днів до нього звернувся ОСОБА_7 , запропонував бути свідком у даній справі. ОСОБА_7 демонстрував йому фотографії собаки з ветеринарної лікарні з кульовими пораненнями, також вони з потерпілим обмінювалися думками з приводу того, що сталося, версіями подій кожен зі своєї точки зору. Потім свідок уточнив, що ОСОБА_7 знайшов через спільного знайомого спочатку ОСОБА_10 , а той вже познайомив ОСОБА_7 з ним та вони зустрічалися втрьох і обговорювали зазначені події.

Свідок ОСОБА_10 дав показання, що 27.05.2016 року близько 21.30-22 години він з ОСОБА_11 знаходились в машині в м. Южноукраїнську на перехресті вулиць Південної та Костянтинівської. На відстані близько 120 м від них по вул. Костянтинівській він бачив як бігали дві собаки, одна більша коричнева, друга маленька світлого окрасу, потім вибіг ОСОБА_6 та зробив 2 постріли в бік собак, після чого ОСОБА_7 підійшов до нього та забрав пістолет, схопившись за нього та заламуючи руку ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_7 мав фізичну перевагу, куди потім подівся пістолет не пам`ятає. Після цього прибіг ОСОБА_5 , підбігаючи він здійснив два постріли, потім він вдарив ОСОБА_7 з правої сторони рукою в область голови, від чого той впав на землю на сідниці, після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 почали бити ОСОБА_7 руками та ногами, тягнули за капюшон. ОСОБА_7 при цьому наносити удари ОСОБА_6 не міг. Після цього ОСОБА_5 відтягнув ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вирвався і вони розійшлись.

21.12.2016 року з потерпілим ОСОБА_7 року проведено слідчий експеримент. З протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього вбачається, що потерпілий показав місце біля будинку по АДРЕСА_1 , де між ним і обвинуваченими стався конфлікт. Показав, де бігали собаки одна за одною біля зазначеного будинку, коли з-за рогу прибіг ОСОБА_6 та здійснив в бік собак два постріли, потім ще один, як він (потерпілий) підійшов до ОСОБА_6 з правого боку ззаду та забрав у нього пістолет, нахиливши ОСОБА_6 назад та підвівши його руку вгору. Після цього потерпілий вказував, що повернувся на звук іншого пострілу позаду себе та побачив як з-за рогу до нього підходив ОСОБА_5 , який підійшов та вдарив його правою рукою в праве око. Від удару потерпілий показав, що впав, а обвинувачені почали йому наносити удари руками і ногами в область голови, не давали підвестись, тягнучи за куртку та намагаючись надягти її потерпілому на голову. Потім потерпілий показав, як він підвівся та відійшов на інший бік дороги, де ОСОБА_6 продовжив наносити йому удари, а він відбивати, в процесі бійки, як показав потерпілий, вони перейшли майже до перехрестя вулиці Костянтинівської та Володимирської, де їх гукнула якась жінка та бійка припинилась. Де була собака в цей момент вказати не міг, так як не звернув уваги.

Зі свідком ОСОБА_11 21.12.2016 року проведено слідчий експеримент. З протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього вбачається, що свідок показав місце, де вони з ОСОБА_10 перебували в машині на момент події, по вулиці Костянтинівській на перехресті з вулицею Південною в м. Южноукраїнську та місце по вулиці Костянтинівській за перехрестям її з вулицею Володимирською, біля будинку №9, де між трьома невідомими йому чоловіками відбулася бійка. Слід зазначити, що під час слідчого експерименту свідок зазначав, що не розгледів чоловіків та не зможе їх впізнати, бачив лише силуети. З впевненістю сказати хто з чоловіків конкретно впав на землю не може. Вимірювання відстані, на якій свідок перебував від місця події під час слідчого експерименту не проводилось.

Зі свідком ОСОБА_10 21.12.2016 року проведено слідчий експеримент. З протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього вбачається, що свідок показав місце, де вони з ОСОБА_11 перебували в машині на момент події, по вулиці Костянтинівській на перехресті з вулицею Південною в м. Южноукраїнську та місце по вулиці Костянтинівській, при наближенні встановлено, що це місце біля будинку по вул. Володимиріській, 9, де він побачив двох чоловіків, один з яких був трохи вищий за іншого. Нижчий за ростом чоловік, свідок з такої відстані бачив його силует, підняв руку та здійснив постріл в сторону стовба, ззаду до нього підійшов вищий чоловік та забрав у нього з рук предмет, заламавши руку назад. Вимірювання відстані, на якій свідок перебував від місця події під час слідчого експерименту не проводилось.

Крім того, в обґрунтування доведеності вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прокурором було надано суду наступні докази:

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого 27.05.2016 року ОСОБА_7 звернувся до Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області та повідомив, що 27.05.2016 року близько 22 години двоє невідомих чоловіків на ґрунті раптово виниклої сварки біля будинку №9 по вул. Володимирській в м. Южноукраїнську спричинили йому тілесні ушкодження.

Висновок експерта №257, що був складений експертом ОСОБА_12 на підставі постанови слідчого. Експертиза проводилась з 30.05.2016 року по 13.06.2016 року та в ході дослідження експертом встановлено у потерпілого наявність на нижньому та верхньому повіках лівого ока суцільний крововилив невизначеної форми, розмірами 5 х 7 см. За лівою вушною раковиною крововилив овальної форми, розмірами 3 х 1 см, на слизовій оболонці верхньої губи більше справа та слизовій оболонці нижньої губи зліва два крововиливи невизначеної форми, розмірами 2 х 3 см кожний. Всі крововиливи темно-багрового кольору. З амбулаторної карти ОСОБА_7 відомо, що він звернувся до лікаря 30.05.2016 року в зв`язку з побиттям 27.05.2016 року. Діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку. За висновком експерта у ОСОБА_7 виявлено: струс головного мозку з крововиливами в ділянці голови. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень за 1-3 доби до судово-медичного обстеження. Тілесні ушкодження відносяться до легких, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи кількість та локалізацію крововиливів було нанесено не менше трьох ударів. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару, ударів руками, ногами. Виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню, в тому числі від одноразового падіння. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказує потерпілий.

Заяву ОСОБА_6 від 13.06.2016 року, згідно якої він добровільно видав слідчому пістолет «Шмайсер» ПСШ 65 8 ммК КО 280066 з порожнім магазином до нього та гільзу до вказаного пістолета.

Протокол огляду предмета від 13.06.2016 року, згідно з яким слідчим оглянуто зазначений пістолет, гільзу та вилучено їх з поміщенням до експертних пакетів №0937140 та №0936539 відповідно.

Постанову слідчого від 16.06.2016 року, якою у справі призначено комплексну балістично-хімічну експертизу.

Висновок експерта від 24.06.2016 року №656, за яким експерту для дослідження надано пакет №0937140 що містить предмет зовні схожий на пістолет. В результаті дослідження експертом встановлено, що з наданої на дослідження зброї проводилися постріли після її останнього чищення та змащення. З неї проводились постріли з використанням набоїв, споряджених нітроцелюлозним (бездимним) порохом.

Висновок експерта від 15.09.2016 року №1192, за яким експерту для дослідження надано пістолет з маркуванням « НОМЕР_1 », добровільно виданий 13.06.2016 року ОСОБА_6 , патрон калібру 8 мм «Терен-3», добровільно виданий 13.06.2016 року ОСОБА_6 , куля, добровільно видана 06.06.2016 року ОСОБА_7 . За результатом дослідження експертом встановлено, що наданий на експертизу пістолет до вогнепальної зброї не належить. Наданий на експертизу пістолет є 8 мм самозарядним сигнальним пістолетом «ПСШ 65» серії « НОМЕР_1 , виробництва фірми УНСП «Шмайсер», м. Вишневе, Київська обл., Україна, призначеним для стрільби шумовими (холостими) патронами калбіру 8 mm P.A. Knall. Пістолет виготовлено промисловим способом. Пістолет перебуває у справному стані, до стрільби придатний. Калібр пістолету 8 mm P.A. Knall.

Наданий патрон придатний до стрільби з наданого на експертизу пістолету. Досліджуваний патрон до стрільби придатний, досліджувана куля є вистріляною. Наданий на експертизу предмет є полімерною кулею складовою частиною патронів калібру 9 мм Р.А./9 мм R, споряджених гумовою кулею, що не належать до бойових припасів і є патронами несмертельної (травматичної) дії. Інший досліджуваний предмет є холостим (шумовим) патроном «Терен-3М» калібру 8 mm P.A. Knall, виробництва ТОВ «НПП «Еколог» м. Київ, Україна, що призначений для імітації звуку пострілу. На інші питання експертом відповіді не надані з причин, зазначених у її дослідницькій частині.

Пістолет «ПСШ 65» серії «КО» № НОМЕР_2 , виробництва фірми УНСП «Шмайсер» та полімерна куля калібру 9 мм були оглянуті в судовому засіданні в якості речових доказів.

Крім того, потерпілим надано копію ветеринарного паспорту, згідно якого він є власником собаки з кличкою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 породи бельгійська вівчарка малінуа; копію супровідного листа №135 від 30.05.2016 року Южноукраїнської державної лікарні ветеринарної медицини, копію журналу «Реєстрація хворих тварин», в якому зареєстровано огляд бельгійської вівчарки по кличці Фарид від 30.06.2016 року №90, звернення 29.05.2016 року первинний діагноз: рана вогнепальна; копію запису лікаря-ветеринара про клінічний огляд, яким встановлено вхідні отвори округлої правильної форми, розташовані в районі 8-го міжребер`я та стегна з лівої сторони, показано рентген та лікування спец. препаратами; фотозображення тіла тварини з двома ранами округлої форми.

Також потерпілим надано копії листування з прокуратурою Миколаївської області з приводу розслідування даного кримінального провадження та кримінального провадження №0000430 від 05.05.2017 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.299 КК України за зверненням ОСОБА_14 з приводу поранення ОСОБА_5 його собаки 27.05.2016 року.

При цьому потерпілий стверджував, що під час інциденту обвинуваченими його собаці Фаріду було завдано поранень з травматичного пістолета, спорядженого гумовими кулями, та в приватній ветеринарній клініці з тіла собаки була вилучена гумова куля, яка ним передана органу досудового розслідування. Дані твердження потерпілий підтримав і на них наполягав. Проте, суд позбавлений можливості посилатись на вказані твердження потерпілого, оскільки вони виходять за межі судового розгляду, як щодо осіб, яким висунуте обвинувачення, так і щодо меж висунутого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення. Крім того, слід зазначити, що органом досудового розслідування не встановлено наявності в розпорядженні обвинувачених іншого пістолета, ніж виданий ОСОБА_6 пістолет «ПСШ 65» серії « НОМЕР_1 , виробництва фірми УНСП «Шмайсер», який є призначеним для стрільби шумовими (холостими) патронами калбіру 8 mm P.A. Knall та експертом не встановлено наявності змін у його конструкції, що дозволяли б здійснювати з нього постріли гумовими кулями калібру 9 мм. Суду також не надано протоколу огляду місця події, на який посилався потерпілий у своїх поясненнях та, власне, заяву потерпілого, якою він видав працівникам поліції гумову кулю для дослідження.

Версія захисту підтверджується даними протоколу слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_6 в статусі підозрюваного 07.12.2016 року. З протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього вбачається, що ОСОБА_6 вказав місце події біля будинку №9 по вул. Володимирській в м. Южноукраїнську, де він мешкає зі своєю родиною. Показав, як він перебував біля двору та вигулював свою собаку, коли прибігла більша собака та почала ганятись за його собакою, забігаючи у двір (вхід з вул. Володимирської). Після чого собаки побігли на вул. Костянтинівську, та він побіг за ними, в цей час з протилежного боку з вулиці Володимирської вибіг господар більшої собаки з повідком в руках. Він показав місце біля будинку з боку Володимирської, де він двічі вистрелив в бік, від пострілу собаки зупинились, як в цей момент ззаду підійшов ОСОБА_7 та вдарив його у праву щелепу знизу, від чого він втратив рівновагу і впав, вдарившись головою об бетонне покриття дороги. Після чого він показав як ОСОБА_7 придавив його коліном до землі та продовжував наносити удари, душити та забирати пістолет. Після цього ОСОБА_6 показав як йому вдалось підвестись та як ОСОБА_7 , якому в цей момент вдалося забрати пістолет, наносив йому удари пістолетом, який тримав у правій руці у ліве вухо та вилицю, утримуючи за горло, як він відбивався від ударів потерпілого. Також ОСОБА_6 показав, як ззаду потерпілого підійшов ОСОБА_5 , як він забрав у ОСОБА_7 пістолет, зробив два постріли у бік собаки, яка стрибала ззаду на ОСОБА_6 та почав розбороняти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які продовжували тримати один одного, спочатку розштовхуючи їх, потім розбиваючи їх руки. Потім показав як всі разом вони йшли вулицею Костянтинівською до рогу вилиці Володимирської, ОСОБА_5 йшов між ними, потім вони розійшлися на розі вул. Володимирської.

Крім того, з ОСОБА_5 в статусі підозрюваного 07.12.2016 року також проведено слідчий експеримент. З протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього вбачається, що ОСОБА_5 вказав місце події біля будинку №9 по вул. Володимирській в м. Южноукраїнську, де він мешкає зі своєю родиною. Спочатку він перебував у будинку, потім почув лайку та два постріли, побачив у вікно, що між двома чоловіками почалась бійка, ОСОБА_5 показав місце на протилежному боці вулиці від їх будинку, де один чоловік був зверху та наносив удари руками, а інший лежав на спині. Потім ОСОБА_5 показав як вибіг на вулицю біля будинку з боку вулиці Костянтинівської, де чоловіки вже стояли ближче до будинку та як ОСОБА_7 тримав ОСОБА_6 лівою рукою за горло, а правою тримав пістолет та ним наносив удари у ліву частину обличчя ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_5 показав як забрав пістолет з руки ОСОБА_7 та двічі вистрелив з нього в собаку потерпілого, після чого показав як розтягував ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , розштовхуючи їх та розбиваючи їх руки. Після того, як вдалося їх розтягнути показав, як вони разом рухалися по вулиці Костянтинівської до рогу вулиці Володимирської, де розійшлися. По дорозі показав місце, де ОСОБА_7 впав на коліно, а він допоміг йому підвестись.

Версія обвинувачених підтверджується також висновком експерта №403, що був складений експертом ОСОБА_12 на підставі ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року в період з 31.07.2017 року по 21.08.2017 року, за змістом дослідницької частини якого встановлено, що ОСОБА_6 звернувся за медичною допомогою о 03 год. 50 хв. 29.05.2016 року до приймального відділення ДЗ СМСЧ-2. За підсумками проведеної експертизи у ОСОБА_6 виявлено: на передній поверхні шиї в проекції щитовидного хряща та в підщелепній ділянці зліва 4 садна, на лівій вушній раковині в ділянці козелка 2 садна. В надключичній та підключичній ділянці зліва, на передній поверхні грудної клітини зліва 5 крововиливів. В виличній ділянці зліва відмічається набряк м`яких тканин з садном. Набряк м`яких тканин на межі потиличної та тім`яної ділянки зліва. Тілесні ушкодження виникли від дії твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження відносяться до легких. Діагноз струс головного мозку експертом не враховувався так як не підтверджений об`єктивними клінічними даними. Не виключається вірогідність утворення даних тілесних ушкоджень 27.05.2016 року. Виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від падіння з положення стоячи та від удару об тверду поверхню. Було нанесено не менше чотирьох ударів тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження виникли до звернення в лікарню 29.05.2016 року о 03 год. 50 хв., тілесні ушкодження могли виникнути за 2-4 доби до судово-медичного обстеження, не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень 27.05.2016 року. Більш точно вказати час виникнення тілесних ушкоджень не можливо.

Також версію обвинувачених підтвердила свідок сторони захисту ОСОБА_15 , яка пояснила, що ОСОБА_5 є її батьком, а ОСОБА_6 є її чоловіком та вони разом живуть в будинку АДРЕСА_1 . В травні 2016 року, можливо 28 числа, в темну пору доби, вона перебувала дома, її чоловік ОСОБА_6 вийшов біля двору вигуляти їх собачку. Почувши лайку вона визирнула із вікна своєї спальні та побачила, як її чоловік лежить на спині на землі, а ОСОБА_7 сидить зверху та наносить йому руками удари. Вона повернулась до будинку щоб покликати батька на допомогу та він в цей час уже вийшов. Потім вона повернулась до дитини щоб її заспокоїти. Через кілька хвилин додому повернувся чоловік, ОСОБА_6 зі слідами побиття, а саме: садна на лівому вусі, шиї, в області грудної клітини, вона обробила рани. Наступного дня ввечері вони разом з ОСОБА_6 в ролі ведучого дійсно проводили випускний вечір в одній із шкіл м. Южноукраїнська, та вона гримувала його синяки, зовні пошкоджень помітно не було. Одразу після закінчення свята, близько 4-ї години ранку, вони звернулись до приймального відділення лікарні, що було розташоване поряд з місцем проведення свята, так як чоловік погано почувався. Під час випускного вечора інцидентів чи конфліктних ситуації не виникало, для забезпечення порядку залучались поліцейські. Раніше з потерпілим вже виникали конфлікти через його собаку, яка порвала їх пуделя.

Отже, показання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду є чіткими і послідовними, відповідають обставинам події, відтвореним під час проведених за їх участю слідчих експериментів, та узгоджуються з характером і локалізацією виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. За такого, відсутні підстави сумніватись у їх достовірності та достовірності показань свідка ОСОБА_15 з тих лише підстав, що вона є близькою родичкою обвинувачених, оскільки як і інші свідки, погодившись давати показання щодо своїх родичів вона попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведена до присяги.

Доводи прокурора щодо недопустимості показань свідка ОСОБА_15 через невідкриття їх стороні обвинувачення також не заслуговують на увагу виходячи з положень ч. 6 ст. 290 КПК України, за якими матеріалами, до яких сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином, є лише будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них. А з огляду на вимоги ст. 23 КПК показання учасників кримінального провадження суд отримує усно і може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. До того ж КПК України не зобов`язує сторону захисту фіксувати будь-яким чином показання свідків захисту під час досудового розслідування, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у справі №691/1358/15-к від 17 березня 2020 року.

Окрім того, стороною захисту надано вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.05.2020 року у справі №486/1529/17, у кримінальному провадженні №0000404 від 28.05.2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме у нанесенні ОСОБА_6 27.05.2016 року легких тілесних ушкоджень. Даний вирок на момент розгляду справи законної сили не набрав, відтак, встановлені у ньому факти у даному кримінальному провадженні преюдиційного значення не мають і судом не оцінюються. Проте, за змістом даного вироку, що не заперечувалось учасниками даного кримінального провадження, свідок ОСОБА_15 допитувалась у якості свідка обвинувачення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, отже зміст її показань був відомий як стороні обвинувачення (прокурор ОСОБА_4 значиться у складі прокурорів, що підтримували державне обвинувачення щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України) так і потерпілому.

На спростування версії захисту в частині завдання ним ОСОБА_6 тілесних ушкоджень 27.05.2016 року, потерпілим надано диск з фрагментом відеозапису святкування випускного вечора в одній із шкіл м. Южноукраїнська, проведеного ОСОБА_6 в ролі ведучого з вечора 28.05.2016 року в ніч на 29.05.2016 року. Слід зазначити, що даний відеозапис не містить жодної вказівки на дату проведення даного випускного вечора та джерело отримання запису потерпілим. Проте, ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_15 підтвердили, що приймали участь у вказаному святкуванні та ОСОБА_6 , будучи відповідальною особою, поводив себе активно, як того вимагала його роль ведучого, не дивлячись на незадовільний стан здоров`я, видимі ушкодження були ними ретельно загримовані та не помітні для оточуючих, а інші ушкодження були приховані під одягом. Відтак, факт проведення ОСОБА_6 святкування не спростовує факту наявності у нього на цей момент тілесних ушкоджень, тим більше, що тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку експертом не підтверджені.

Надаючи оцінку вищенаведеним доказам у даному кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне перш за все зазначити наступне.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З огляду на зазначене, суд не може вважати достовірною версію подій щодо умисного нанесення обвинуваченими потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, яка ґрунтується на показаннях потерпілого та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Так, потерпілий і вказані свідки заперечують вчинення потерпілим будь-яких дій, що могли спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , що спростовується об`єктивними даними висновку експерта №403 від 21.08.2017 року та очевидно обумовлено бажанням потерпілого уникнути відповідальності за нанесені ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Крім того, показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 носять здебільшого загальний характер, наявні розбіжності між показаннями свідків та потерпілого в частині обставин припинення бійки, оскільки свідки вказували, що після того як потерпілий підвівся, обвинувачені його більше не били і вони одразу розійшлись, в той час як потерпілий вказував, що після того як він підвівся ОСОБА_6 продовжував наносити йому удари, та вони в процесі бійки пересунулись до перехрестя вулиць Костянтинівської та Володимирської, тобто наблизились в напрямку імовірного розташування автомобіля свідків. Також слід зазначити, що під час слідчих експериментів свідки показували, де вони бачили силуети чоловіків розрізняючи їх за зростом та статурою, але вже під час судового засідання вони стверджували, що під час події могли розрізнити загальні риси обличчя раніше незнайомих їм чоловіків, зокрема в подальшому вони впізнали ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Свідки в судовому засіданні стверджували, що під час проведених з ними слідчих експериментів слідчим не було з точністю відтворено обстановку подій, оскільки події відбувались 27.05.2016 року близько 22 години і тоді тільки смеркалось, а під час слідчих експериментів було значно темніше, через що не можливо було розрізнити обличчя статистів. Крім того, під час слідчих експериментів не проведено жодних вимірювань та досліджень. Відтак, досудовим слідством під час слідчих експериментів не було досягнуто мети їх проведення, визначеної ст.240 КПК України та не встановлено, чи мали свідки реальну можливість ідентифікувати осіб під час подій 27.05.2016 року.

Зазначене, в сукупності із свідченнями ОСОБА_11 , який зазначав, що вони з потерпілим обмінювалися думками з приводу того, що сталося, версіями подій кожен зі своєї точки зору, що вони зустрічалися втрьох з ОСОБА_10 і обговорювали зазначені події до їх допиту працівниками поліції дає підстави сумніватись в достовірності показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 .

Відтак, стороною обвинувачення та потерпілим не спростовано версію подій, викладену обвинуваченими.

При цьому беззаперечним залишається факт того, що потерпілому ОСОБА_7 було завдано тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта.

Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 підтвердив складені ним висновки №257 щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та №403 щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . При цьому експерт пояснив, що отримав кваліфікацію судового експерта в 1999 році та в подальшому постійно проходив відповідну перепідготовку, працює у Міжрайонному відділенні м. Вознесенськ Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи. Всі документи, що підтверджують його кваліфікацію експерта, в тому числі і свідоцтво експерта видані на його прізвище « ОСОБА_16 », у той час як у Реєстрі атестованих судових експертів його прізвище помилково зазначено « ОСОБА_17 ». Учасниками судового розгляду кваліфікація експерта під сумнів не ставилась. Підстав для визнання недопустимими доказами висновків експерта судом не встановлено.

З суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, характеризується лише умисною формою вини.

Оцінюючи дії ОСОБА_6 на предмет наявності у нього умислу на нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, суд враховує, що конфліктна ситуація виникла в той час як ОСОБА_6 біля власного будинку вигулював собаку дрібного розміру, на яку почала нападати бельгійська вівчарка ОСОБА_7 , що була без намордника та повідка.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447 від 21.02.2006 року (далі - Закон України №3447), особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити, зокрема, безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Без повідків і намордників собак дозволяється утримувати лише під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідно до п.2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених 17.06.1980 року наказом Міністерства ЖКГ УРСР Мінісільхозпрому УРСР, Мінохорониздоров`я УРСР громадяни - власники собак зобов`язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов`язкового забезпечення безпеки людей.

Підпунктом «в» пункту 3 вказаних Правил, передбачено, що при додержанні вимог, вказаних у пункті 2 цих Правил, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив`язі або без неї.

Згідно підпункту «а» пункту 7 Правил власникам собак дозволяється виводити собак з ізольованих територій в загальні двори та на вулицю з обов`язковим забезпеченням безпеки людей тільки на короткому поводку і в наморднику, крім собак дрібних порід.

Згідно пункту 8 Правил власникам собак забороняється залишати собак бездоглядними.

Оскільки ОСОБА_7 є власником собаки породи бельгійська вівчарка малінуа, що не відноситься до дрібних порід, він повинен дотримуватись Правил її тримання та поводження, несе відповідальність за її дії, повинен забезпечити її утримання в ізольованому приміщенні чи території та вигулювати відповідно до правил тримання собак в наморднику і на короткому повідку. Однак, ОСОБА_7 зазначених правил не дотримався, створивши небезпеку нападу його собаки, яка до того ж за свідченням самого потерпілого його команди не виконувала, на іншу тварину та спровокувавши таким чином ОСОБА_6 на використання сигнального (шумового) пістолету для припинення агресивної поведінки собаки. При цьому, дії ОСОБА_6 не загрожували життю і безпеці самого потерпілого, зброя на нього не направлялась, що підтверджується як показами обвинуваченого ОСОБА_6 так і фактично визнано самим потерпілим під час судового засідання і під час слідчого експерименту, оскільки він показав як підійшов до ОСОБА_6 саме позаду нього щоб відібрати пістолет.

За свідченням ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли бути завдані ним потерпілому в той момент, коли потерпілий притискав його коліном до землі, намагаючись забрати пістолет, а також коли потерпілий утримував його за горло, наносячи при цьому удари у вухо, а він, в свою чергу, намагався звільнитись. Дана версія подій, як зазначалось вище, підтверджена об`єктивними даними судово-медичної експертизи, оскільки у ОСОБА_6 дійсно встановлено наявність тілесних ушкоджень на шиї та лівому вусі і вилиці, і не спростована стороною обвинувачення та потерпілим. Відтак, дії ОСОБА_6 , були спрямовані на припинення неправомірних дій ОСОБА_7 , що носили протиправний характер та посягали на здоров`я ОСОБА_6 , що свідчить про те, що дії ОСОБА_6 носили характер оборони.

При цьому, суд враховує положення ст. 36 КК України, де зазначено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Як зазначено у правових висновках Верховного Суду України (справи № 5-31кс14, 5-125кс15), виходячи із законодавчого визначення необхідної оборони у ч. 1 ст. 36 КК, її сутність полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом у разі необхідної оборони.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_6 у даній ситуації були правомірними та виправданими враховуючи положення ч.1 ст.36 КК, оскільки були співмірними та достатніми для негайного відвернення посягання й водночас відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_7 . При цьому, наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідає встановленим обставинам отримання вказаного тілесного ушкодження в ході відвернення обвинуваченим протиправних посягань потерпілого, та не свідчить про перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони.

Внаслідок аналізу наведених обставин та сукупності доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні, які суд визнає належними та допустимими, суд вважає, що з суб`єктивної сторони обвинувачений ОСОБА_6 не мав умислу наносити потерпілому тілесні ушкодження, та приходить до висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Що стосується дій ОСОБА_5 , то надаючи перевагу версії сторони захисту з підстав, викладених вище, судом не встановлено наявності у нього умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки він вчиняв дії, спрямовані виключно на припинення протиправних дій потерпілого, а також не встановлено, що саме його діями були спричинені тілесні ушкодження потерпілому, що виключає наявність у його діях ознак як суб`єктивної так і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до змісту ст.92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 284 КПК України - якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої ст. 284 КПК України виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Однією із таких обставин, яка передбачена п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України - виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Аналіз сукупності наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що органом досудового розслідування та прокурором у суді не доведено наявність в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визнання невинуватими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з підстав відсутності в їх діянні складу зазначеного кримінального правопорушення та про необхідність ухвалення виправдувального вироку.

Відповідно до ч.3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

За таких обставин, цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди слід залишити без розгляду.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні:

пістолет «ПСШ 65» серії « НОМЕР_1 , виробництва фірми УНСП «Шмайсер», що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів суду - повернути ОСОБА_6 ;

полімерну кулю калібру 9 мм та первинне пакування - знищити;

компакт-диски з відеозаписами слідчих експериментів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1