ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/620/20 (1-кс/953/7356/20) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1859/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001065 від 18.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001065 від 18.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Згідно ухвали продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, на 35 днів, тобто до 22.10.2020 включно, з встановленням суми застави у розмірі 168 160грн при внесенні якої, ОСОБА_6 з-під варти звільнити та покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування; 4) утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свого паспорту (паспортів), для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, оскільки відсутні жодні докази чи аргументи на користь наявності заявлених в ухвалі та клопотанні слідчого ризиків, передбачених п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Стверджує, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки суперечить чинному законодавству, зокрема вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України; міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; та практиці ЄСПЛ, яка є джерелом кримінального процесуального права.
Прокурор, захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомили.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, підозрюваного та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, з конфіскацією майна,на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, відомості про особу підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України судимостей не має, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а також враховуючи наявність обставин, що об`єктивно заважають завершенню досудового розслідування, є ймовірність того, що ОСОБА_6 - може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_6 здійснював свою незаконну діяльність за грошову винагороду, що може свідчити про наявність у нього значної суми грошових коштів, що дає йому змогу тривалий час існувати без законного джерела доходу поза постійним місцем мешкання; - може незаконно впливати на свідків, співучасників вчинених злочинів, учасників провадження, у тому числі і на особу, яка діяла як особа покупець під час проведення негласних слідчих (розшукових), понятих, інших осіб, які приймали участь у злочинній схемі збуту наркотичних засобів в тому числі каналів постачання особливо небезпечних наркотичних засобів, а також на осіб, які на теперішній час невідомі органу досудового розслідування, але відомі ОСОБА_6 та можуть незаконно зберігати наркотичні засоби, з метою надання необхідних підозрюваному доказів в майбутньому; - може знищити, сховати або спотворити речі та інформацію, яка до теперішнього часу не вилучена та не долучена до матеріалів кримінального провадження, зокрема наркотичні засоби (закладки), які знаходяться на території Харківської області, засоби зв`язку фігурантів, комп`ютерна техніка, банківські картки, грошові кошти та інші цінності, здобуті злочинним шляхом, та інші знаряддя вчинення злочинів, оскільки на цей час встановлюється повне коло осіб, причетних до цієї злочинної схеми, та вказані речі можуть перебувати, в тому числі, у їх володінні; - також ОСОБА_6 може інформувати споживачів та постачальників наркотичних засобів про необхідність знищення останніми наркотичних засобів за знарядь вчинення злочину, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - крім того, може вчинити нові злочини, в тому числі з корисливих мотивів, оскільки останній не має легальних джерел доходу, єдиним джерелом його доходів є вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, отже він може продовжити свою злочинну діяльність.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_6 , а саме того, що він підозрюється у злочині, який відноситься до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розгляду, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, а саме того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків, співучасників вчинених злочинів, учасників провадження, у тому числі і на особу, яка діяла як особа покупець під час проведення негласних слідчих (розшукових), понятих, інших осіб, які приймали участь у злочинній схемі збуту наркотичних засобів в тому числі каналів постачання особливо небезпечних наркотичних засобів, а також на осіб, які на теперішній час невідомі органу досудового розслідування, але відомі ОСОБА_6 та можуть незаконно зберігати наркотичні засоби, з метою надання необхідних підозрюваному доказів в майбутньому; може знищити, сховати або спотворити речі та інформацію; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; крім того, може вчинити нові злочини, чи продовжити свою злочинну діяльність.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави стосовно ОСОБА_6 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -