Справа № 185/5253/14-к
Провадження № 1/185/1/20
П О С Т А Н О В А

29 грудня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 подала клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, мотивуючи його тим, що відсутня мета та доцільність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Вона перебуває у психологічній залежності від суду і цей вид примусу, пов`язаний з насильством, пригнічує її волю, вона відчуває внутрішній протест, що спричиняє їй психологічні травми.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 також подали аналогічні клопотання, додатково зазначивши, що обмеженням їх конституційних прав та свобод вони фактично відбувають покарання за злочин, якого не вчиняли.

Прокурор заперечував проти задоволення даного клопотання.

Суд робить наступні висновки.

Першочерговою метою застосування запобіжного заходу, за правилами КПК 1960 року, є попередження спроби ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини у справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 274 КПК України (в редакції Закону від 1960 року) під час розгляду справи суд при наявності для того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.
Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Ухвалою апеляційної інстанції від 24 квітня 2014 року до підсудних, кожного окремо, застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, з покладенням обов`язків: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Постановою Павлоградського міськоайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2020 року скасовано обов`язок, покладений на підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не відлучатись з населеного пункту, в якому вони зареєстровані, проживають чи перебувають, без дозволу суду. Приймаючи дане рішення, суд взяв до уваги висновки, які містяться в рішенні ЄСПЛ «Котій проти України», та залишив обов`язок необхідності повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Саме такий обов`язок, з огляду на тяжкість обвинувачення, є дотриманням справедливого балансу між повагою до приватного та сімейного життя обвинувачених, з одного боку, і суспільним інтересом у забезпеченні розгляду кримінальної справи, з іншого.

Підписка про невиїзд, в частині визначеного обов`язку не позбавляє права виїзду за кордон, спілкування з родиною, вільного вибору місця проживання, тощо, а передбачає встановлений обов`язок повідомляти про зміну місця свого проживання відповідно до вимог ст. 149-1 КПК України 1960 року.

Підписка про невиїзд є необхідною, оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, а цей захід є менш обтяжливим, ніж інші запобіжні заходи, доступні у кримінальному провадженні за правилами КПК 1960 року.

Обов`язок щодо необхідності повідомляти суд про зміну свого місця проживання попередить спроби ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини у справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

На підставі викладеного керуючись ст. 184, 274 КПК України 1960 року, суд

П О С Т А Н О В И В:

У клопотаннях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, накладеного на них ухвалою суду Апеляційної інстанції від 24 квітня 2014 року та зміненого постановою Павлоградського міськрайонного суду від 24 жовтня 2019 року, відмовити.

Постанова окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1