ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/116/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20.12.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Північна виправна колонія №90» про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.
Суд першої інстанції виходив із того, що засуджений не став на шлях виправлення та дійшов висновку про відсутність підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини строку покарання у виді позбавляння волі на більш м`яке відповідно до ст. 82 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду змінити, застосувати положення ст. 82 КК України, замінивши йому невідбуту частину покарання більш м`яким.
Судом першої інстанції було встановлено, що протягом строку відбування покарання він до дисциплінарної відповідальності не притягувався, натомість за гарну поведінку і ставлення до праці має 2 заохочення, характеризується позитивно установою виконання покарання, але фактично ці відомості не враховано.
Висновок суду про те, що він не працевлаштований не відповідає дійсності, оскільки він мав 2 заохочення в тому числі за ставлення до праці, на час розгляду подання було вже 3 заохочення.
Суд повно та всебічно не встановив всі відомості, що його характеризують.
Суд зазначив, що враховує тяжкість і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме злочину вчиненого проти життя людини, проте він відбуває покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області за ч.2 ст. 185 КК України, а не за злочин проти життя людини.
Стверджує, що відбута ним частина покарання є достатньою і такою, що відповідає своїй меті, він довів, що став на шлях виправлення, як того вимагають положення ч.3 ст. 82 КК України.
Ухвала суду не відповідає вимогам основних положень процесуальних норм, оскільки висновки суду не відповідають фактичним даним, зокрема які характеризують його особу.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого.
Засуджений ОСОБА_7 завчасно, під особистий підпис повідомлений про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв чи клопотання про особисту участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, на адресу суду не подавав.
Апеляційна скарга також не містить прохання засудженого про його особисту участь під час апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі і які стали на шлях виправлення, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20.12.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі
Початок строку відбування покарання 22.05.2018 року, кінець строку 22.08.2022 року.
Адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо.
В поданні зазначено, що на даний час на виробничій зоні установи не працевлаштований.
За період відбування покарання до засудженого тричі застосовувалися заходи заохочення у формі подяки за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки. Всупереч твердженням апелянта, вбачається, що за сумлінне ставлення до праці він не заохочувався.
Стягнення на ОСОБА_7 не накладалися.
Матеріали кримінального провадження підтверджують, що ОСОБА_7 був працевлаштований у вересні-жовтні 2018 року, потім у квітні, травні, липні, серпні та листопаді 2019 року, а також у лютому, липні 2020 року, що свідчить про несистематичний характер трудової діяльності засудженого.
У задоволенні письмового клопотання засудженого про витребування в установі виконання покарання копії трудового договору та виклик до суду виробничого майстра апеляційним судом відмовлено, засудженим під час розгляду справи судом такі клопотання не заявлялися, засуджений не обмежений у праві отримати в установі покарання копію зазначеного документу і надати його до суду. Відомості про працевлаштування засудженого у вересні, жовтні 2018 року та в інші періоди містяться у матеріалах справи і досліджені апеляційним судом. Характеризуючі дані відображені у поданні та наданій установою виконання покарання характеристиці.
Із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи засудженого та схильність до кримінально караних діянь.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.
Наявність незначної кількості заохочень, задовільна характеристика адміністрації установи виконання покарання, а також періодичне працевлаштування не можуть бути визнані достатніми підставами для задоволення подання.
Ці відомості підлягають врахуванню поряд із даними про особу засудженого в цілому, і не переконують у тому, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Факт відбуття певної частини строку призначеного покарання є лише передумовою, а не безумовною (визначальною) підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини які підлягають встановленню під час розгляду клопотання є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання.
Твердження ОСОБА_7 про те, що він довів своє виправлення є непереконливими, з огляду на відомості, що характеризують особу засудженого.

Помилкова вказівка суду на скоєння ОСОБА_7 злочину проти життя людини не є підставою для скасування ухвали суду та задоволення апеляційних вимог засудженого, оскільки таке посилання не перешкодило суду ухвалити законне рішення.
Висновки суду ґрунтуються на правильному застосуванні вимог ст. 82 КК України.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу засудженого належить задовольнити частково
Керуючись ст. 404, 407,419, 376 ч 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4