Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1595/20
У Х В А Л А
18.01.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів скаргу захисника ОСОБА_7 на рішення прокурора у кримінальному провадженні №0000242 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заріччя Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Виноградівського районного суду знаходиться кримінальне провадження №0000242 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав скаргу про скасування постанови першого заступика керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 29.03.2020 року «Про призначення групи прокурорів» та визнання зібраних фактичних даних недопустимими доказами з винесенням рішення у вигляді виправдувального вироку в інтересах ОСОБА_6 .

Вимоги скарги мотивує тим, що відповідно до постанови першого заступника місцевої прокуратури ОСОБА_3 «Про призначення прокурорів» від 29.03.2020 у кримінальному провадженні №0000242, внесеному до ЄРДР 29.03.2020, в даному кримінальному провадженні було визначено групу прокурорів, а саме: прокурорів ОСОБА_3 (призначений старшим групи прокурорів), ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . При цьому процесуальною підставою для прийняття оскаржуваної постанови прокурор вказав ч.1 ст.37 КПК України.

Захисник вважає, що перший заступник керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 незаконно призначив сам себе прокурором в даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до приписів п.9 ч.1 ст.3 КПК України керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень. З огляду на зазначене, вважає захисник, перший заступник керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 має процесуальний статус керівника органу прокуратури. Згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КПК України прокурор особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України «Про прокуратуру» та діє в межах своїх повноважень. Тобто прокурор є прокурором у кримінальному провадженні лише тоді, коли він призначений в порядку, передбаченому КПК України. Діючим КПК не передбачена можливість керівника органу прокуратури покладати на себе функції і повноваження прокурора у відповідному кримінальному провадженні. За таких обставин, вважає захисник ОСОБА_7 , керівник органу прокуратури - перший заступник керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 сам себе незаконно призначив прокурором у кримінальному провадженні №0242 від 29.03.2020.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали скаргу та просили таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що прокурор місцевої прокуратури процесуальний керівник досудового розслідування є повноважним вирішувати у межах компетенції питання, які виникають під час досудового розслідування кримінального провадження.

Заслухавши думки учасників провадження щодо скарги, суд вважає, що вона не підлягає до задоволенння.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінально провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.36 КПК України прокурор реалізує цю функцію у формі процессуального керівництва досудовим розслідуванням, тобто саме прокурор є відповідальним за організацію напрямів розслідування, координацію процесуальних дій, сприяння створенню умов нормального функціонування слідчих , забезпечення додержання у процесі розслідування вимог законів України.

Відповідно до ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначати группу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

При цьому прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку і до завершення. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу пркуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Згідно з вимогами ч.3 ст.17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури виключно в межах та порядку, визначених законом. При цьому прокурором вищого рівня для прокурорів місцевої прокуратури є керівник місцевої прокуратури чий його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків.

Таким чином, призначений керівником місцевої прокуратури прокурор процесуальний керівник є головною процесуальною особою сторони обвинувачення у кримінальному процесі як під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінальної справи в суді. Наділений процессуальною самостійністю він зобов`язаний виконувати вказівки прокурора вищого рівня керівника місцевої прокуратури, його першого заступника або заступника.

Із приписів ст.37 КПК України не вбачається, що сам керівник місцевої прокуратури не вправі призначити себе прокурором у кримінальному провадженні. Ніяких заборон щодо такого призначення діючим КПК не передбачено.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_7 не має.

Керуючись ст.ст.303, 314, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 на рішення прокурора у кримінальному провадженні №0000242 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, про скасування постанови першого заступника керівника Берегівської місцевої пркоуратури ОСОБА_3 від 29.03.2020 року "Про призначення групи прокурорів" та визнання зібраних фактичних даних недопустимими доказами з винесенням рішення у вигляді виправдувального вироку в інтересах ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1