УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000373, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, 05.02.2020 до чергової частини Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява гр. ОСОБА_5 , про те, що 28.12.2018 року ОСОБА_6 , при укладанні договору комісії №7466/18/003925 на автомобіль TOYOTA COROLLA д/н НОМЕР_1 , надала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , з явними ознаками підробки.
За вказаним фактом СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 05.02.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч.1 КК України.

Крім того 06.02.2020 до чергової частини Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 28.12.2018 року, невстановлена слідством особа, шахрайським шляхом заволоділа майном останньої, чим спричинила матеріальний збиток на загальну суму 130 755 грн., що станом на 28.12.2018 року є значним розміром.
За вказаним фактом СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 06.02.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.2КК України.

08.04.2020 постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 матеріали досудових розслідувань за № 000373, № 0000379 об`єднані в кримінальне провадження за № 0000373 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2008 ОСОБА_5 уклала кредитний договір з ТОВ «Український промисловий банк» № 506-0131017/ФКВ-08, згідно якого банк надав останній кредитні кошти у сумі 27000 доларів США, строком на 84 місяців, а саме до 24.07.2015 на придбання автомобілю марки Toyota COROLLA 2008 року випуску. Крім того, з метою забезпечення вимог заставодержателя за кредитним договором № 506-0131017/ФКВ-08 від 25.07.2008 року, між ОСОБА_5 та ТОВ «Український промисловий банк» укладено договір застави транспортного засобу № 506-0131017/ZФКВ-08 від 25.07.2008, предметом застави якого є автомобіль марки ToyotaCOROLLA 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 .
30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.
05.07.2012 Київським районним судом м. Одеси винесено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості в сумі 238450,90 грн. за кредитним договором від 25.07.2008 № 506-0131017/ФКБ-08 задоволено.
Так, 11.04.2013 державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було складено акт опису та арешту майна боржника від 12.04.2013, а саме автомобіля ToyotaCOROLLA 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 на підставі виконавчого провадження № 37293565 з примусового виконання виконавчого листа № 1512/4989/2012 виданого Київським районним судом м. Одеси 30.08.2012 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми в розмірі 238450,90 грн., після чого автомобіль було вилучено та поміщено на майданчик для зберігання автомобілів, що підтверджується актом прийому затриманого транспортного засобу.
В подальшому, 26.07.2018 року невстановлена слідством особа, діючи від імені ОСОБА_5 , надавши завідомо підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_5 уклала з ТОВ «ФАРТ» договір комісії №7466/18/003925 на автомобіль TOYOTA COROLLA,номер кузова НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_1 , згідно якого вказаний автомобіль за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7466/18/003926 було продано ОСОБА_7 за 120500 грн., в результаті чого за автомобілем були закріплені реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3 .
Згодом, 28.08.2018 року ОСОБА_7 уклав з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу автомобілю марки TOYOTA COROLLA,номер кузова НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 , в результаті чого за автомобілем були закріплені реєстраційні номерні знаки НОМЕР_4 .
В подальшому, 22.03.2013 ОСОБА_8 уклала з ОСОБА_9 договір купівлі-продажу автомобілю марки TOYOTA COROLLA, номер кузова НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_4 , в результаті чого за автомобілем були закріплені реєстраційні номерні знаки НОМЕР_5 .
На теперішній час зазначений автомобіль на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5141/2019/1371553 від 22.03.2019 року належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, на даний час наявні достатні підстави вважати, що автомобіль марки TOYOTA COROLLA, номер кузова НОМЕР_2 , являється предметом вчиненого кримінального правопорушення, був знятий з реєстраційного обліку та перереєстрований на підставі підроблених документів невстановленими особами, які в ході вчинення даного кримінального правопорушення могли знищити чи внести зміни в ідентифікаційні номери вузлів та агрегатів автомобіля з метою реалізації свого злочинного наміру.

16.06.2020 вищевказаний транспортний засіб - автомобіль «TOYOTA COROLLA», номер кузова НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_5 , постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання за її відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, обов`язок повідомлення такої особи про дату та час судового засідання покладався на сторону обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів даного клопотання, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000373 здійснюється на теперішній час за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 358 КК України, відповідальність за вказаною частиною статті передбачена за: «Підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут».

Відтак, з огляду на положення диспозиції означеної статті, предметом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України може бути офіційний документ, але аж ніяк не транспортний засіб, що свідчить про не відповідність доводів сторони обвинувачення у поданому клопотанні фактичним обставинам такого кримінального провадження.

Що стосується здійснення досудового розслідування за ч. 2 ст. 190 КК України, слідчий суддя також приходить до переконання, що за обставин, як вони викладені у поданому клопотанні, кримінальне провадження за вказаними частиною статті здійснюється відносно можливого заволодіння, шахрайським шляхом, грошовими коштами у сумі 130 755 гривень, що також спростовує доводи сторони обвинувачення відносно того, що транспортний засіб, на який сторона обвинувачення просить накласти арешт є предметом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В цілому, слідчий суддя зазначає, що згідно обставин як вони викладені у поданому клопотанні, на теперішній час власником транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», номер кузова НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_5 являється добросовісний набувач ( ОСОБА_9 ), який будь-якого відношення до розслідуваного стороною обвинувачення кримінального провадження не має.
За таких обставин та враховуючи викладене, стороною обвинувачення перед слідчим суддею не було доведено відповідності автомобіля «TOYOTA COROLLA», номер кузова НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_5 критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, а також необхідності в дії в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Відтак, беручи до уваги викладені мотиви, слідчий суддя приходить до переконання, що подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000373, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1