Справа № 127/7747/20
Провадження № 1-кп/127/306/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 20 грудня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002712 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого токарем в ПрАТ «Вінницький олійножировий комбінат», інваліда ІІІ групи, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 20 грудня 2019 року, близько 07:30 години, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Peugeot 405», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку вулиці Немирівське шосе, по проїзній частині вулиці Лебединського в місті Вінниці, зі швидкістю близько 89.3 км/год., чим перевищив максимально дозволену швидкість у населених пунктах, в момент увімкнення жовтого (забороняючого рух) сигналу світлофора на регульованому перехресті з вулицею М.Шимка, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча мав технічну можливість це зробити без виїзду на вищезазначене перехрестя, натомість продовжив рух, здійснюючи виїзд з перехрестя на червоний (забороняючий рух) сигнал світлофора та, не надавши переваги, з необережності, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину справа наліво по розмітці регульованого пішохідного переходу, на зелений (дозволяючий рух) сигнал світлофора.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 92 від 19.02.2020 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна лоба, забій, підшкірний крововилив ділянки нижньої щелепи, закритий перелом голівки малогомілкової кістки та між виросткового підвищення правої великогомілкової кістки, забій лівого колінного суглобу, садна обох колінних суглобів. Дані травми відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки не являлись небезпечним для життя в момент заподіяння, однак за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 61 від 30.01.2020 року «В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля марки «Peugeot 405» ОСОБА_4 вбачається невідповідності вимог п. п. 8.7.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, та при виконанні норм п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України він мав технічну можливість попередити дане ДТП».
Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 4.16 (а), 8.7.3, 8.10, 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
п. 4.16 (а) - «Пішохід має право: а) на перевагу під часу переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
п. 8.7.3 - «Сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух...»;
п. 8.10 - «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів».
п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».
Порушення вимог п. п. 4.16 (а), 8.7.3, 8.10, 12.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті він скоїв інкриміноване діяння. Суду пояснив, що 20.12.2019 року, вранці, близько 07:30 год., на автомобілі «Peugeot 405» він їхав на роботу. Оскільки в той час, на дорозі була ожеледь, під`їжджаючи до світлофора, в момент увімкнення жовтого сигналу світлофора він продовжив рух, проте побачивши, що дорогу переходить пішохід, розпочав гальмувати. Однак, автомобіль почало заносити, у зв`язку з чим, відбулось зіткнення автомобіля з пішоходом, який перетинав проїзну частину дороги по пішохідному переходу. Після чого, він зупинився та викликав для потерпілої швидку медичну допомогу. В подальшому, по мірі можливості надавав потерпілій матеріальну допомогу в рахунок понесених витрат пов`язаних з лікуванням. Просив вибачення у потерпілої.
Заявлений потерпілою цивільний позов обвинувачений визнав частково та просив його задовольнити в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.
Потерпіла ОСОБА_6 до початку судового розгляду надала суду заяву в якій просила суд, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, залишити без розгляду її цивільний позов в частині стягнення з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 25674,31 грн.
По суті справи потерпіла суду повідомила, що вранці, 20.12.2019 року, вона йшла на роботу та чекала біля пішохідного переходу дозволяючого сигналу світлофора. Дочекавшись дозволяючий, зелений, сигнал світлофора вона почала йти по пішохідному переході. Пройшовши, близько двох кроків, вона почула, як гальмує автомобіль, після чого втратила свідомість, а тому нічого не памятає. В подальшому, вона прийшла до свідомості лише після того, як приїхала швидка медична допомога. Після чого, вона по телефону повідомила свого чоловіка, що її збив автомобіль і її везуть в лікарню. В той день, в лікарню до неї прийшов обвинувачений, про те, що саме він її говорив, не пам`ятає. Обвинувачений надав деякі кошти в рахунок відшкодування витрачених коштів на лікування.
Заявлений цивільний позов потерпіла ОСОБА_6 підтримала та просила його задовольнити. Щодо призначення обвинуваченому міри покарання потерпіла просила суд покарати обвинуваченого ОСОБА_4 суворо.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що факт вказаної події зареєстрований у встановленому порядку 20.12.2019 року та підтверджується витягом з ЄРДР за №00002712.
Згідно постанови про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 20.12.2018 року автомобіль марки «Peugeot 405», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області, що по вул. Ботанічна, 30/32, м. Вінниці, приєднано до кримінального провадження №00002712 в якості речового доказу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2019 року (№127/34234/19) накладено арешт на автомобіль марки «Peugeot 405», державний номерний знак НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який знаходиться на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області, що по вул. Ботанічна, 30/32, м. Вінниці.
Згідно постанови про приєднання до справи речового доказу від 10.01.2020 року вбачається, що диск з відеозаписом «12_20191220_073000», події ДТП по вул. Немирівське шосе, м. Вінниці від 20.12.2019, приєднано до матеріалів кримінального провадження №0002712 в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до висновку експерта №92 від 19.02.2020 року вбачається, що згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Садна лоба. Забій, підшкірний крововилив ділянки нижньої щелепи. Закритий перелом голівки малогомілкової кістки та міжвиросткового підвищення правої великогомілкової кістки. Забій лівого колінного суглобу. Садна обох колінних суглобів».
Вказана сполучна травма у ОСОБА_6 не являлася небезпечною для життя в момент заподіяння, за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинила тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п.2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.), виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились, по давності утворення може відповідати терміну, вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи 20.12.2019 року.
В судовому засіданні також було досліджено висновок експерта №61 від 30.01.2020 року.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною.
Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, ОСОБА_4 який добровільно повідомив суду всі обставини вчинення злочину, місце, час дорожньо-транспортної пригоди за його участю та такі показання повністю узгоджуються з письмовими доказами у справі, якими підтверджено всі обставини ДТП та наслідки для потерпілої ОСОБА_6 у виді заподіяння їй тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком експерта №92 від 19.02.2020 року.
Таким чином, показання ОСОБА_4 та подані суду письмові докази є належним та допустимим доказами у справі, які є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За місцем роботи, ПрАТ «Вінницький олійножировий комбінат», ОСОБА_4 характеризується позитивно.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка, вих. №29/938 від 20.02.2020 року, ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія», вих. №458 від 11.02.2020 року, ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 являється інвалідом 3 групи (загальне захворювання).
Відповідно до вимоги про судимість від 26.02.2020 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Згідно досудової доповіді Вінницького МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, вих. 42/3/3489-20 від 07.08.2020 року, вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також: низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, низький рівень ризику шкоди життю та здоров`ю, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив необережний не тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся,на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується з позитивної сторони.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, являється інвалідом 3 групи, за наведених обставин суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Призначаючи розмір штрафу обвинуваченому, суд враховує, що вищезазначене кримінальне правопорушення він скоїв до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, яким посилено санкцію ч. 1 ст. 286 КК України, в частині розміру основного покарання у виді штрафу, а тому з урахуванням ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 5 КК України суд вважає необхідним визначити розмір штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, яка діяла до набрання чинності вищезазначеного Закону, оскільки санкція ч. 1 ст. 286 КК України у новій редакції посилює кримінальну відповідальність за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у вказаній її частині, а тому вищезазначений Закон не має зворотної дії в часі відповідно до ст. 5 КК України.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
До початку проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду з цивільним позовом про відшкодування майнової та немайнової шкоди. Завданої кримінальним правопорушенням, який просила розглядати разом з кримінальним провадженням №0002712. У вказаному цивільному позові потерпіла ОСОБА_6 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду в розмірі 25674,31 грн.; немайнову шкоді в розмірі 120000 грн., а також покласти на відповідача ( ОСОБА_4 ) судові витрати в розмірі 2000 грн.
В судовому засіданні (21.12.2020 року) до початку судового розгляду провадження по суті потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду із письмовою заявою в якій просила залишити без розгляду її цивільний позов в частині стягнення з відповідача ( ОСОБА_4 ) на її користь матеріальної шкоди в розмірі 25674,31 грн.
Зважаючи на вищевказану заяву потерпілої ОСОБА_6 , враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди завданої злочином, слід залишити без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.
Потерпіла ОСОБА_6 на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначила, що внаслідок вищезазначених протиправних дій з боку відповідача ОСОБА_4 їй була спричинена моральна шкода. Наявність моральної шкоди потерпіла ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що душевними стражданнями та стресом, пережитими нею у зв`язку із самим фактом ДТП за її участі; душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що вона не могла жити повноцінним, звичним для неї життям, перебуваючи на лікарняному ліжку, спочатку не маючи можливості самостійно з нього вставати для справляння елементарних гігієнічних потреб, а в подальшому пересуваючись виключно на милицях; душевними стражданнями, пов`язаними зі значною втратою часу, який вона провела в закладах лікування, на обстеженнях та проходженнях різних медичних процедур; фізичним болем та стражданнями, які вона пережила та переживає на сьогоднішній день (оскільки досі відчуває біль та дискомфорт в місцях ушкодження) внаслідок отриманих нею травм та забоїв.
Зазначене переконує суд у тому, що потерпіла ОСОБА_6 у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, зазнала моральних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілій моральної шкоди.
У співставленні з наведеними нормативними актами, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням показів обвинуваченого та потерпілої, суд вважає за необхідне і достатнє частково задовольнити позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди завданої злочином.
Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
З урахуванням наведеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині відшкодування витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвоката, що пов`язано з цією справою, слід задовольнити в повному обсязі.
Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 124 КПК України слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта №61 від 30.01.2020 року становлять 1099,07 грн.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 65-67, 286 КК України, ст.ст. 100, 124, 129, 174, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції від 24.09.2008 року) у виді 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім п`ятсот) гривень без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 30000,00 (тридцять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2000,00 (дві тисячі) гривень, як процесуальні витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 1099,07 грн.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2019 року (№127/34234/19) про накладення арешту, скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- автомобіль марки «Peugeot 405», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області, що по вул. Ботанічна, 30/32, м. Вінниці, повернути ОСОБА_4 ;
- диск з відеозаписом «12_20191220_073000», події ДТП по вул. Немирівське шосе, м. Вінниці від 20.12.2019, який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0002712, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: