Справа № 175/313/20
Провадження № 1-кп/175/17/20
Вирок

Іменем України

09 грудня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001623 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Зугдіді регіону Самегрело-Земо Сванеті Республіки Грузія, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, офіційно непрацюючого, останнє відоме місце проживання без реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

01 грудня 2019 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою (далі - невстановлена особа), з метою відкритого заволодіння чужим майном, на заздалегідь підшуканому автомобілі зеленого кольору «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 Литовської республіки прибув на територію парковки ТРЦ «Караван» по вул. Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області.

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, наблизився до автомобіля «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_8 , відчинив передні пасажирські двері та діючи умисно, в групі осіб, з корисливих мотивів, шляхом ривку відкрито заволодів приналежною потерпілій жіночою шкіряною сумкою під назвою «VIF» виробництва України вартістю 1594,48 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 5000,00 грн., банківські картки «РадаБанк», «МоноБанк» і «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_2 , чіп-ключ від транспортного засобу «Toyota» та ключі від особистого помешкання потерпілої, та разом із невстановленою особою на автомобілі «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 6594,48 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав частково та пояснив, що відкрито заволодів жіночою сумкою, в якій виявив близько 500 грн., три банківські картки, посвідчення водія на ім`я потерпілої та ключі, можливо від житла та гаражу. Заперечував присутність в автомобілі потерпілої дітей та більшої суми грошових коштів. Зазначив, що злочин скоїв самостійно та залишив місце пригоди, керуючи приналежним йому на той час автомобілем «Ford Focus» з номерами Литовської республіки. Вважає, що потерпіла обмовляє його, даючи показання, що ніби то він сів у інший транспортний засіб на пасажирське сидіння. Просить засудити його за ч.1 ст.186 КК України.

Провина ОСОБА_11 у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що 01.12.2019 року приблизно о 17.00-18.00 годині вона разом зі своїми малолітніми дітьми на автомобілі «Toyota» приїхала на «МакДрайв» зробити замовлення у ресторані «МакДональдз», який розташований на території парковки ТРЦ «Караван» по вул. Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське. Під час оформлення замовлення почула звуки зі сторони пасажирського сидіння. Озирнувшись, помітила ОСОБА_12 із капюшоном на голові, який відчинив пасажирські двері та порпався у її речах, які лежали на пасажирському сидінні. Зрозумівши, що відбувається, вона схопила в руки власну шкіряну сумку, всередині якої знаходилися гроші та документи. На це ОСОБА_7 одразу почав хапати та боротися за цю сумку, котру врешті решт відібрав, відірвавши ремінь до неї, після чого швидко сів до автомобіля «Ford» зеленого кольору, який під`їхав і очікував обвинуваченого, і поїхав з місця події. Незважаючи на її сильні крики, під час грабежу на допомогу ніхто так і не прибіг. Цими незаконними діями ОСОБА_13 заволодів приналежними їй гаманцем із грошовими коштами в сумі приблизно 5000 грн., кредитними картами, посвідченням водія, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а також паспортом, ключами від автомобіля та будинку, дитячою іграшкою та іншими дрібними речами. На наступний день на ж/м «Лівобережний-3» у м. Дніпрі невідома дівчина повернула їй гаманець без грошей, документи та ключі. Контакти цієї особи їй надали працівники « ОСОБА_14 ». Зі слів тієї дівчини, її речі були знайдені біля сміттєвого баку неподалік нічного клубу «Ніч» на ж/м «Лівобережний». Під час упізнання серед чотирьох осіб, вона у кімнаті за склом без сумніву упізнала ОСОБА_12 як особу, яка викрала її майно. Обличчя обвинуваченого добре запам`ятала, оскільки під час грабежу бачила його дуже близько та територія парковки і сам ресторан «МакДональдз» добре освітлюються. Вважає, що ОСОБА_7 винний у вчиненому та заслуговує покарання на розсуд суду.

Матеріалами кримінального провадження № 0001623, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01 (місяць не зазначено) 2019 року, з якого убачається, що ОСОБА_8 повідомила про те, що 01.12.2019 року приблизно о 18.05-18.10 годині невстановлена особа біля ресторану «МакДональдз» на території парковки по вулиці Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське відкрито заволоділа приналежними їй особистим речами, спричинивши матеріальний збиток (т.1,а.с.п.83);

- протоколом огляду від 01.12.2019 року зі схемою та фото-таблицями до нього, з яких убачається, що місцем вчинення злочину є територія парковки ТРЦ «Караван» по вул. Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське. На оглянутій території знаходиться припаркований автомобіль «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_2 темно-коричневого кольору у заведеному стані. Праворуч від автомобіля на відстані 25 метрів розташовується «МакДрайв» ресторану швидкого харчування «МакДональдз» (т.1,а.с.п.84-88);

- протоколом огляду від 03.12.2019 року з фото-таблицями до нього, з яких убачається, що з письмового дозволу ОСОБА_15 у присутності понятих ОСОБА_16 і ОСОБА_17 по вул. Будівельників, 3 у смт. Слобожанське проведено огляд автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 зеленого кольору. Під час огляду на передніх і задніх правих дверях виявлені та вилучені сліди папілярних візерунків, від копійовані на 6 липких стрічок (т.1,а.с.п.89-91);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.12.2019 року та довідкою до нього, із яких убачається, що свідок ОСОБА_15 у присутності понятих ОСОБА_18 і ОСОБА_19 серед інших на фото № 4 за рисами обличчя впізнав ОСОБА_12 як особу, яка 02.12.2019 року приблизно о 18.00 годині на перехресті вул. Робочої та пр. Пушкіна у м. Дніпрі здійснив йому продаж автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 зеленого кольору (т.1,а.с.п.92-95);

- інформаційним аналізом із камер відеоспостереження «Безпечне місто» і протоколом перегляду компакт-диска з відеозаписами з камер відеоспостереження від 25.12.2019 року, з яких убачається, що 01.12.2019 року близько 18.11 години невстановлений чоловік, одягнений в одяг темного кольору, підійшов до автомобіля ОСОБА_9 , відчинив пасажирські двері та відразу після вчинення злочину сів на пасажирське місце в автомобіль «Ford Focus» зеленого кольору, кузов «хечбек», який його очікував поруч. О 18.14 годині автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_3 прослідував через перехрестя пр. Миру та вул. Михновського у напрямку вул. Донецьке шосе м. Дніпра.

Номерні знаки НОМЕР_3 , встановлені на автомобілі «Ford Focus», належать автомобілю «Mazda 323» червоного кольору та були викрадені 01.12.2019 року на вул. Василя Сухомлинського у смт. Слобожанське.

Автомобіль «Ford Focus» о 18.15 годині здійснив зупинку на парковці в районі буд. № 121-а по вул. Донецьке шосе та особи, які в ньому знаходилися, здійснили маніпуляції, схожі на заміну номерних знаків на автомобілі «Ford Focus». Після цього о 18.16 годині автомобіль «Ford Focus» зеленого кольору продовжив рух із номерним знаком Республіки Литва НОМЕР_1 , виїхав на вул. Донецьке шосе та востаннє у м. Дніпрі був зафіксований камерами відеоспостереження о 18.28 годині на перехресті вулиць Калинова та Образцова.

За даними ІП «Гарпун» автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 було зафіксовано 05.10.2019 року при виїзді з м. Києва у напрямку м. Борисполя та 20.11.2019 року - у с. Борщів Баришевського району Київської області. Під час судового провадження вказані відеозаписи переглянуті у судовому засіданні (т.1,а.с.п.96-98,128,128 «а»);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2019 року та довідкою до нього, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_8 , перебуваючи в спеціально обладнаному приміщенні через дзеркальне скло у присутності понятих ОСОБА_20 і ОСОБА_21 серед інших осіб за зовнішніми ознаками впізнала ОСОБА_12 як особу, яка 01.12.2019 року приблизно о 18.05-18.10 годині по вул. Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське відкрито, шляхом ривку, заволоділа приналежним їй майном (т.1,а.с.п.99-103);
- висновком експерта № 5693-19 від 23.12.2019 року, у відповідності до якого станом на 01.12.2019 року середня ринкова вартість приналежної ОСОБА_10 жіночої шкіряної сумочки під назвою «VIF» виробництва України складала 1594,48 грн. (т.1,а.с.п.104-108);

- висновком експерта № 5/4.6/1223 від 17.12.2019 року з додатками до нього, відповідно до яких один слід пальця руки та два сліди долонь рук розмірами 14х23 мм, 89х23 мм і 92х47, вилучені 03.12.2019 року під час огляду автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Будівельників, 3 у смт. Слобожанське, залишені вказівним пальцем правої руки, долонею лівої руки та долонею правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 (т.1,а.с.п.111-126);

- протоколом перегляду DVD-RW диска «VIDEX» від 25.12.2019 року з фото-таблицею, з яких убачається, що на цифровому носії інформації, котрий наданий ПІІ «МакДональдз Юкрейн Лтд», міститься файл із відеозаписом з камери відеоспостереження, встановленої на території парковки ТРЦ «Караван» по вул. Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське, на якому зафіксовано як невідома особа, одягнена в одяг темного кольору, озираючись по сторонах, одягає на голову капюшон, після чого швидко підходить до автомобіля «Toyota», відчиняє передні пасажирські двері та шляхом ривка забирає майно водія. Тримаючи це майно в руках, невідома особа швидко сідає до іншого автомобіля, котрий чекав його на парковці, та залишає місце вчинення злочину. Під час судового провадження вказаний відеозапис переглянутий у судовому засіданні (т.1,а.с.п.127,130);

- речовими доказами: наданими КП «Інфо Рада» Дніпровської міської ради та ПІІ «МакДональдз Юкрейн Лтд» відеозаписами з камер відеоспостереження, на яких зафіксовані події 01.12.2019 року за участю ОСОБА_11 і невстановленої особи (т.1,а.с.п.127-128,129,131).

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у п.65 рішенні по справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Суд, дотримуючись принципів змагальності сторін і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, які є достовірними, допустимими й достатніми, дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчинені злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті від 29 січня 2020 року, і його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності…

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Тому суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діє на день ухвалення вироку, оскільки він поліпшує становище обвинуваченого.

01 липня 2020 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року N 2617-VIII (далі Закон N 2617-VIII).

Відповідно до ч.2-1 ст.89 КК України (в редакції Закону N 2617-VIII) такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Частина 4 статті 32 КК України (в редакції Закону N 2617-VIII) передбачає, що повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Так, 24.10.2019 року ОСОБА_12 засуджено Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн. (т.1,а.с.п.138). Законом N 2617-VIII ч.1 ст.185 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків. Відповідно до копії квитанції № 0.0..1 штраф за вироком сплачено 19.11.2019 року (т.1,а.с.п.139). Отже, станом 01.07.2020 року ОСОБА_7 являється таким, що не має судимості.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним виключити з обвинувачення вказівки на кваліфікуючу ознаку «повторність» і на обтяжуючу обставину «рецидив злочинів».
Доводи обвинуваченого про самостійне вчинення злочину, суд вважає як такі, що направлені на пом`якшення покарання, оскільки ці доводи спростовуються вищезазначеними доказами.

Крім того, до висновку про наявність попередньої змови суд прийшов виходячи с наступного.

14 травня 2020 року Верховний Суд у справі № 405/2648/18 зазначив, що домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Переглядом у суді відеозаписів із камер відеоспостереження, які отримані у спосіб, передбачений процесуальним законом, суд переконався, що зафіксовані на відеозаписах події узгоджуються між собою і ознак монтажу не містять.

Так, із цих відеозаписів убачається, що дії обвинуваченого та невстановленої особи з самого початку вчинення злочину були узгодженими та послідовними, зокрема, у той час, доки ОСОБА_7 відкрито відбирав приналежну ОСОБА_10 сумку, автомобіль, за кермом якого була невстановлена особа, під`їздить і зупиняється неподалік, після чого ОСОБА_7 швидко сідає на пасажирське місце в транспортний засіб, який далі різко рушає з території парковки.

Отже, суд беззаперечно, «поза розумним сумнівом», дійшов переконання про наявність єдиної спільної мети та узгодженості дій ОСОБА_11 і невстановленої особи, що свідчить про їхню попередню домовленість.

Твердження обвинуваченого щодо неможливості ідентифікувати на відеозаписах особу чоловіка, суд вважає необґрунтованими.

Підстав вважати, що потерпіла ОСОБА_8 обмовляє ОСОБА_12 , суд не вбачає. Її послідовні показання у ході кримінального провадження повністю узгоджуються з іншими доказами, і, на думку суду, логічно вписуються в картину події кримінального правопорушення.

Належних доказів, які б могли свідчити про факт обмови нею обвинуваченого, стороною захисту у ході судового розгляду не надано, а тому суд приходить до висновку про достовірність і об`єктивність показань потерпілої.

Інші матеріали кримінального провадження, зазначені прокурором у письмовому клопотанні від 14.05.2020 року (т.1,а.с.п.80), на які суд не посилався у вироку, судом не оцінюються, оскільки даних щодо предмету доказування вони не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та необхідність призначення йому покарання, передбаченого законом, і не вбачає підстав для перекваліфікації його дій на ч.1 ст.186 КК України, на чому наполягали захисник і обвинувачений у судових дебатах.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_11 , - раніше один раз притягався до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення проти власності, але на даний час у силу ст.89 КК України вважається не судимим, зі слів до затримання фактично працював, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, суд не вбачає.

У відповідності до ст.34 КК України (в редакції Закону N 2617-VIII) рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

З огляду на ці положення законодавства та враховуючи, що на день ухвалення вироку ОСОБА_7 являється таким, що не має судимості, суд не визнає рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання, як про це зазначено у обвинувальному акті.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ рішення ЄСПЛ застосовуються як джерело права.

Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».

З урахуванням наведеного, обставин справи і даних про особу ОСОБА_11 , який менше ніж через два місяці після засудження Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за вироком від 24.10.2019 року знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його небажання виправлятися і підвищену суспільну небезпечність, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі у межах строку, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Правових підстав для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_22 не заявлявся.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_11 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз, які складають 314 грн. і 1884,12 грн., що підтверджується довідкою експертної установи МВС України та актом здачі-приймання висновку судового експерта (експертного дослідження) (т.1,а.с.п.109,110).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно з вимогами ст.100 КПК України.
Відповідно до ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
З огляду на викладене, підлягає скасування арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 року.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк покарання обчислювати по протоколу, складеному відповідно до ст.208 КПК України, тобто з 04 грудня 2019 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експертів стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 (ІПН невідомий) на користь держави:

- 1884 (одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок (одержувач платежу УК у Чечелівському районі м. Дніпра/Чечелівський район/24060300, номер рахунку UA0004008, , найменування установи банку Казначейство України (ЕАП), призначення платежу за експертизу № 5/4.6/1223 від 17 грудня 2019 року, проведену Дніпропетровським НДЕКЦ МВС України);

- 314 (триста чотирнадцять) гривень (номер рахунку UA0004079, отримувач Дніпровське УК/Дніпр. р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37976087, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення платежу - за експертизу № 5693-19 від 23 грудня 2019 року, проведену Дніпропетровським НДІ судових експертиз).

Банківську картку «РАДА БАНК» сірого кольору на ім`я ОСОБА_23 № НОМЕР_4 терміном дії до 03/21, - після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_8 чи «РАДА БАНКУ», а у разі відмови від її отримання - знищити як таку, що не має ніякої цінності.

Посвідчення водія серії НОМЕР_5 , видане 08.11.2016 року на ім`я ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон «Номі» в корпусі червоного кольору імеі: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 без сім картки, мобільний телефон «VIAAN» імеі: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 з сім картою НОМЕР_10 , автомобіль марки «MERSEDES BENZ CLK 200», 1998 року випуску, сірого кольору, vin: НОМЕР_11 , державний номер польської реєстрації НОМЕР_12 , технічний паспорт у прозорій обкладинці серії НОМЕР_13 на автомобіль марки «MERSEDES BENZ CLK 200» та один ключ запалювання чорного кольору від зазначеного автомобіля після набрання вироком законної сили повернути власникам (уповноваженим ними особам) за належністю.

Арешт на вказаний транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію, а також на інше вище перелічене майно, накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року, - скасувати після набрання вироком законної сили.

Оптичні диски із відеозаписами з камер відеоспостереження за 01 грудня 2019 року, надані КП «Інфо Рада» Дніпровської міської ради та ПІІ «МакДональдз Юкрейн Лтд» - зберігати в опечатаних конвертах на 127 і 128 аркушах 1 тому матеріалів судової справи № 175/313/20.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1