У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3597/20

№ 1-кп/183/1354/20

05 жовтня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000186 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, неодноразово судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , оскільки ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу обвинуваченій та його продовженні продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила змінити обвинуваченій запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує тяжкість інкримінованих злочинів, які віднесено законом до категорії нетяжких, ступень відповідальності за них, відсутність у ОСОБА_3 стійких соціальних зв`язків, оскільки вона незаміжня, підтверджень наявності на її утриманні будь-яких осіб та наявності у неї захворювань, які перешкоджають їй утримуватися під вартою суду не надано, суспільно корисною працею не займається, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченої переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, оскільки вона раніше неодноразово судима та на розгляді в суді перебуває ще три кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , а також незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки вони ще не допитані судом, тому відповідно до вимог п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий, з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування її на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Обвинуваченій у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 26 листопада 2020 року включно.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кодексу, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя ОСОБА_1