Провадження № 1-кп/592/63/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0003070, відомості за яким 17.09.2018 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівське, Боханського р-ну, Іркутської обл. , Російської Федерації, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який працює на посаді директора ТВП Укрспецсервіс ТОВ , який має вищу освіту, одруженого, громадянина України, українця, раніше не судимого, військовозобов`язаного, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілих: адвоката ОСОБА_14 ,

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_15 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

01.09.2018 близько 17 години 30 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклої сварки з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , безпідставно, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_7 схопив лівою рукою за верхню частину лівої руки, а правою рукою, притримуючи залізні двері (хвіртку) , почав бити ними ОСОБА_12 по лівій стороні тулуба. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді: гематома середньої третини лівого плеча, обширна. Згідно висновку експерта № 131 від 24.10.2018 року ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_12 ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Таким чином, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_7 умисно вчинив дії, що виразились у заподіянні ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень. В цей час біля ОСОБА_12 перебувала її мати ОСОБА_13 , яка почала кричати навіщо ОСОБА_7 б`є її доньку. Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи побиття жінок, безпідставно, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_13 , а саме: по переніссю та по верхній губі. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_13 тілесні ушкодження у виді: забій, садна верхньої губи, садна носа. Згідно висновку експерта № 126 від 24.10.2018 року ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_13 ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Таким чином, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_7 умисно вчинив дії, що виразились у заподіянні ОСОБА_13 легких тілесних ушкоджень. Внаслідок вчинення умисних дій, що виразились в нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав та пояснив суду про те, що умислу на заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у нього не було, він заподіяв їм легкі тілесні ушкодження з необережності, що виключає його кримінальну відповідальність. Проте він дав показання, що дійсно 01.09.2018 року на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_16 , виникла сварка з ОСОБА_12 на ґрунті неприязних відносин. Під час зазначених подій на території вказаного домоволодіння були присутні і інші особи, а саме, свідки, які були допитані під час судового розгляду. Як пояснив обвинувачений він попросив всіх вийти за межі домоволодіння, та коли всі вийшли, він намагався закрити хвіртку, але потерпіла ОСОБА_12 йому заважала, тож він її відштовхував. При цьому, під час допиту, ОСОБА_7 дав показання про те, що він усвідомлював, що металевою хвірткою міг спричинити тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_12 та не виключає того, що саме його протиправні дії призвели до отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Він просив виправдити його та ухвалити щодо виправдовувальний вирок.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, які були досліджені, оголошені, оглянуті та перевірені в судовому засіданні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила суду про те, що між нею та ОСОБА_7 склалися неприязні відносини через суперечки з приводу проживання потерпілої в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Також вона пояснила суду про те, що 01.09.2018 року близько 17 години під час перебування на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_7 , який, притримуючи металеві двері хвіртки, наніс їй декілька ударів по лівій частині тулуба, удари більше прийшлися на ліву руку. В результаті вчинення вказаних дій у неї утворилася гематома на верхній частині лівої руки. Крім того, під час вказаного конфлікту поруч з ОСОБА_12 перебувала її мати ОСОБА_13 , якій ОСОБА_7 раптово, умисно наніс один удар кулаком в обличчя, а саме: в ділянку носа та верхньої губи. Від отриманих ушкоджень пішла кров та були викликані медичні працівники, які надали першу медичну допомогу (а. п. 109, 110) .

Показаннями потерпілої ОСОБА_13 , допитаної в судовому засіданні, яка надала показання, аналогічні показанням потерпілої ОСОБА_12 (а. п. 109, 110) .

Показаннями свідка ОСОБА_17 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила суду про те, що десь на початку вересня 2018 року вона була свідком того як біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відбувся конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , під час якого, виганяючи з вказаного домоволодіння ОСОБА_12 , ОСОБА_7 намагався зачинити металеву хвіртку та, тримаючи вказану хвіртку правою рукою, неодноразово з силою наніс ОСОБА_12 удари в ліву частину тулуба. Крім того вона пояснила про те, що була очевидицею того як ОСОБА_7 наніс один удар правою рукою в ділянку носа і верхньої губи ОСОБА_13 , в результаті чого у тієї пішла кров і були видимі тілесні ушкодження носа (а. п. 116, 119) .

Показаннями свідка ОСОБА_18 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив суду про те, що він був свідком конфлікту по АДРЕСА_2 , під час якого ОСОБА_7 наносив удари металевою хвірткою по лівій частині тулуба ОСОБА_12 . Крім того, свідок повідомив про те, що після вказаної події ОСОБА_7 вчинялися погрози з метою впливу на свідка для зміни показів на його користь (а. п. 116, 119) .

Показаннями свідка ОСОБА_19 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила суду про те, що десь на початку вересня 2018 року вона була свідком того як біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 умисно з силою неодноразово наносив металевою хвірткою удари по лівій частині тулуба ОСОБА_12 . Крім того, вона пояснила про те, що бачила як ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки по переніссю та по верхній губі ОСОБА_13 (а. п. 116, 119) .

Висновком експерта № 131 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Згідно наданої медичної документації: амбулаторної карти поліклініки КУ СКМЛ № 1 відомо, що ОСОБА_12 , 1986 року народження, оглянута хірургом 04.09.2018 року, встановлений діагноз: гематома середньої третини лівого плеча, обширна. 2. Дані тілесні ушкодження кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, і могли утворитися в один і той же час, від дії тупих твердих предметів, ідентифікуючи ознаки яких в ушкодженнях не відтворилися, але не від падіння з вертикального положення на площину, про що свідчать дані медичної документації. 3. Час утворення тілесних ушкоджень, може відповідати часу, вказаному в ухвалі, на що вказують дані медичної документації (а. п. 145) .

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_12 із застосуванням технічних засобів фіксування від 04.10.2018 року, в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_12 пояснила та продемонструвала, як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження їй та ОСОБА_13 (а. п. 146-148) .

Фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2018 року, в якій зображено як потерпіла ОСОБА_12 продемонструвала як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження їй та ОСОБА_13 (а. п. 149-151) .

Висновком експерта № 132 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_12 , 1986 року народження, відповідає механізму, продемонстрованому нею при проведенні слідчого експерименту 04.10.2018 року, а саме: як ОСОБА_7 схопив її за ліву руку та почав бити по лівій половині тулуба хвірткою (а. п. 152) .

Висновком експерта № 129 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_13 , 1958 року народження, відповідає механізму, продемонстрованому ОСОБА_20 при проведенні слідчого експерименту 04.10.2018 року, а саме: від ударів кулаком правої руки в обличчя, а саме: по переніссю та по верхній губі (а. п. 153) .

Висновком експерта № 126 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Згідно наданої медичної документації: довідка лікаря отоларинголога ОСОБА_21 від 01.09.2018 року КЗ СОКЛ , з якої відомо, що ОСОБА_13 , 1958 року народження, зверталась, діагноз: садна, забій носу. КЗ СОКЛ , довідка лікаря хірурга-стоматолога ОСОБА_22 від 01.09.2018 року, діагноз: садна верхньої губи, садна носа. Заключення лікаря нейрохірурга нейрохірургічного відділення СОЛ № 3878 від 01.09.2018 року, з якого відомо, що ОСОБА_13 , 1958 року народження, обстежена ургентним нейрохірургом о 21.35, діагноз: забій, садна м`яких тканин обличчя. 2. Дані тілесні ушкодження кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, і могли утворитися в один і той же час, від дії тупих твердих предметів, ідентифікуючи ознаки яких в ушкодженнях не відтворились, але не від падіння з вертикального положення на площину, про що свідчать дані медичної документації. 3. Час утворення тілесних ушкоджень, може відповідати часу, вказаному в ухвалі, на що вказують дані медичної документації (а. п. 154) .

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_13 із застосуванням технічних засобів фіксування від 04.10.2018 року, в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_13 пояснила та продемонструвала, як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження їй та ОСОБА_12 (а. п. 155-157) .

Фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2018 року, в якій зображено як потерпіла ОСОБА_13 продемонструвала як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження їй та ОСОБА_12 (а. п. 158-160) .

Висновком експерта № 128 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_13 , 1958 року народження, відповідає механізму, продемонстрованому нею при проведенні слідчого експерименту 04.10.2018 року, а саме: від ударів кулаком правої руки в обличчя, а саме: по переніссю та по верхній губі (а. п. 161) .

Висновком експерта № 133 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_12 , 1986 року народження, відповідає механізму, продемонстрованому ОСОБА_13 при проведенні слідчого експерименту 04.10.2018 року, а саме: як ОСОБА_7 схопив ОСОБА_12 за ліву руку та почав бити по лівій половині тулуба хвірткою (а. п. 162) .

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 із застосуванням технічних засобів фіксування від 04.10.2018 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_17 пояснила та продемонструвала, як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 (а. п. 163-165) .

Фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2018 року, в якій зображено як свідок ОСОБА_17 продемонструвала як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 (а. п. 166, 167) .

Висновком експерта № 136 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_12 , 1986 року народження, відповідає механізму, продемонстрованому свідком ОСОБА_17 при проведенні слідчого експерименту 04.10.2018 року, а саме: як ОСОБА_7 схопив ОСОБА_12 за ліву руку та почав бити по лівій половині тулуба хвірткою (а. п. 168) .

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 із застосуванням технічних засобів фіксування від 04.10.2018 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_18 пояснив та продемонстрував, як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 (а. п. 169-171) .

Фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2018 року, в якій зображено як свідок ОСОБА_18 продемонстрував як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 (а. п. 172) .

Висновком експерта № 134 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_12 , 1986 року народження, відповідає механізму, продемонстрованому свідком ОСОБА_18 при проведенні слідчого експерименту 04.10.2018 року, а саме: як ОСОБА_7 схопив ОСОБА_12 за ліву руку та почав бити по лівій половині тулуба хвірткою (а. п. 173) .

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_19 із застосуванням технічних засобів фіксування від 04.10.2018 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_19 пояснила та продемонструвала, як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а. п. 174-176) .

Фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2018 року, в якій зображено як свідок ОСОБА_19 продемонструвала як обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а. п. 177-179) .

Висновком експерта № 130 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_13 , 1958 року народження, відповідає механізму, продемонстрованому свідком ОСОБА_19 при проведенні слідчого експерименту 04.10.2018 року, а саме: від ударів кулаком правої руки в обличчя, а саме: по переніссю та по верхній губі (а. п. 180) .

Висновком експерта № 135 від 24.10.2018 року, згідно висновкам якого: 1. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_12 , 1986 року народження, відповідає механізму, продемонстрованому свідком ОСОБА_19 при проведенні слідчого експерименту 04.10.2018 року, а саме: як ОСОБА_7 схопив ОСОБА_12 за ліву руку та почав бити по лівій половині тулуба хвірткою (а. п. 181) .

Крім того, під час судового розгляду було допитано свідків захисту.

Зокрема свідок ОСОБА_23 , пояснила, що 01.09.2018 року, проходячи повз буд. АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_16 , вона побачила багато людей та поліцію, а потім зателефонувала доньці власниці будинку ОСОБА_24 і попросила ту приїхати. Коли ОСОБА_24 зі своїм чоловіком ОСОБА_7 приїхали за вказаною адресою, то ОСОБА_23 покинула вказане домоволодіння та свідком подальших подій вона не була. Отже, показання вказаного свідка ніяким чином не спростовують факту заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілим (а. п. 133, 136, 138, 139) .

Що стосується показань свідка ОСОБА_24 , то оскільки вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 , відтак суд вважає її показання неповністю об`єктивним, не відвертими та такими, що не повністю відповідають дійсності, бо вона є особою заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того її показання не узгоджуються з показаннями інших свідків та письмовими доказами (а. п. 132, 135, 138, 139) .

Що стосується показань свідка ОСОБА_16 , то оскільки вона є тещею обвинуваченого ОСОБА_7 , відтак суд вважає її показання неповністю об`єктивним, не відвертими та такими, що не повністю відповідають дійсності, бо вона є особою заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того її показання не узгоджуються з показаннями інших свідків та письмовими доказами (а. п. 134, 137-139) .

Крім того, суд критично ставиться до показань та версії обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що тілесні ушкодження можливо ним були заподіяні потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з необережності та дещо за інших обставин, ніж ті, що зазначені в обвинувальному акті, оскільки вона не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, і, більше того, вона повністю спростовується показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншими доказами, дослідженими, оголошеними, оглянутими та перевіреними в судовому засіданні в ході судового розгляду, покладеними в основу обвинувального вироку суду. А невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини суд розцінює як його намагання та бажання уникнути кримінальної відповідальності та піти від невідворотного кримінального покарання.

Суд вважає, що показання потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 є логічними та послідовними й об`єктивно узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 та підтверджуються належним чином дослідженими в судовому засіданні висновками судово-медичних експертиз та протоколами проведення слідчих експериментів.

Що стосується клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_15 про визнання неналежними доказами протоколу слідчого експерименту з додатками (фототаблицею) , який проводився із свідком ОСОБА_17 на досудовому розслідуванні від 04.10.2018 року, та свідчення, які надавалися свідком ОСОБА_17 в судовому засіданні 19.09.2019 року, оскільки вони не узгоджуються між собою, то суд дійшов до наступного висновку.

Під належністю доказів (відомостей про факти) слід розуміти їх властивість прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність тих обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Тому, як випливає зі змісту ст. 85 КПК України, належними доказами є відомості про ті факти, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України) , та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання відомостей про інші факти. Разом з тим, враховуючи положення ч. 3 ст. 370, ст. ст. 89, 94 КПК України, у випадках, встановлених КПК України, обов`язок оцінки і перевірки доказів (зокрема, на предмет їх належності і допустимості) покладено на суд, слідчого суддю. Доказування, яке здійснюється іншими учасниками кримінального провадження, насамперед, стороною захисту є правом, а не обов`язком таких осіб. Виняток із цього правила встановлено ч. 2 ст. 92 КПК України. При цьому слід мати на увазі, що, згідно з положеннями ч. 3 ст. 89 КПК України, предметом доказування у зазначених в ч. 2 ст. 92 КПК України випадках може бути, зокрема, не тільки належність і допустимість відповідних доказів, але й їх неналежність і недопустимість, тобто існування таких обставин, які вказують на те, що ці докази не стосуються кримінального провадження, здобуті з порушенням норм КПК України тощо. Хоча, згідно ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому КПК України, зі змісту, зокрема, ч. 2 ст. 332 КПК України, випливає, що в окремих випадках, передбачених КПК України, діяльність щодо збирання доказів за власної ініціативи може здійснювати і суд, а крім того і слідчий суддя (наприклад, ч. 3 ст. 156 КПК України тощо) . Як випливає зі змісту ч. 2 ст. 93 КПК України, збирання доказів стороною обвинувачення здійснюється виключно шляхом проведення процесуальних дій, передбачених КПК України та у визначеному ним порядку. В іншому випадку такі докази є недопустимими. На відміну від цього, збирання доказів стороною захисту, потерпілим можливо шляхом будь-яких прямо не заборонених законом дій і засобів, які здатні забезпечити надання суду належних і допустимих доказів (ч. 3 ст. 93 КПК України) . Тому під час перевірки належності і допустимості таких доказів суд має встановити наявність чи відсутність прямої заборони закону на проведення відповідних дій та застосування відповідних засобів. Це, зокрема, можуть бути дії та засоби, зазначені у рішенні Конституційного Суду України від 20.10.2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст 62 Конституції України. Слід мати на увазі, що, відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, слідчому судді може бути оскаржена тільки постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України) . Разом з тим постанова про задоволення такого клопотання слідчому судді оскаржена бути не може, внаслідок чого відповідну скаргу слід залишити без розгляду. Необхідно зазначити про те, що оскільки, згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування закінчується, зокрема, направленням до суду обвинувального акта, відкриття матеріалів іншій стороні в порядку ст. 290 КПК України не означає закінчення досудового розслідування. Тому якщо сторона захисту після відкриття їй матеріалів заявляє клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, їй не може бути відмовлено з тих підстав, що досудове розслідування закінчене. У випадку такої відмови сторона захисту має право подати відповідну скаргу слідчому судді, яка має бути розглянута у порядку ст. ст. 303-307 КПК України протягом досудового розслідування. Слід зауважити, що згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення збирає докази виключно шляхом проведення процесуальних дій, передбачених КПК України. На відміну від цього сторона захисту, відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, може збирати докази шляхом здійснення будь-яких дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Єдиним обмеженням у даному випадку мають бути права та свободи фізичних та юридичних осіб та наявність прямих обмежень у законодавстві щодо здійснення відповідних дій. Зазначена в ч. 1 ст. 94 КПК оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності означає, що особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення, зобов`язана розглянути відомості про факти, які підтверджують чи спростовують наявність обставин кримінального провадження, з точки зору того, чи стосуються ці відомості предмета доказування (належність) , чи можуть ними бути підтверджені відповідні обставини (допустимість) , а також чи дають вони підстави обґрунтовано судити про наявність чи відсутність відповідних обставин (достовірність) .

Отже, суд дійшов висновку про те, що і протокол слідчого експерименту з додатками (фототаблицею) , який проводився із свідком ОСОБА_17 на досудовому розслідуванні від 04.10.2018 року, і показання, які надавалися свідком ОСОБА_17 в судовому засіданні 19.09.2019 року, узгоджуються між собою, оскільки в даному випадку суд не встановив неналежності зазначених доказів, а тому суд вважає ці докази належними, що також узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 85, ч. 2 ст. 92, ч. 3 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КПК України, а відтак у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_15 про визнання неналежними цих доказів слід відмовити.

Керуючись законом, даючи остаточну оцінку доказам, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд категорично встановив їхню належність, допустимість, достовірність, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, для повного та правильного вирішення питань, зазначених в ст. 368 КПК України, при ухваленні вироку.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та встановлені судом ознаки протиправних діянь, вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про те, що вони повністю відповідають один одному.

Оцінюючи докази в сукупності, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у повному обсязі, а, отже, його протиправні дії необхідно кваліфікувати як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 , згідно ч. 2 ст. 12 КК України, у відповідності до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан тощо.

Як особа обвинувачений ОСОБА_7 характеризується наступним чином: - має задовільний стан здоров`я (а. п. 182-185) ; - має постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а. п. 2, 4) ; - раніше не судимий (а. п. 186) ; - позитивно характеризується за місцем проживання (а. п. 187) .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - вчинення кримінального правопорушення вперше (а. п. 186) ; - позитивна характеристика за місцем проживання (а. п. 187) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення винним кримінального правопорушення вперше при призначенні покарання обґрунтовується тим, що це може свідчити про відсутність у винного стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи. Крім того, суд враховує положення абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, позитивна характеристика винного у вчиненні кримінального правопорушення при призначенні покарання обґрунтовується тим, що така поведінка в побуті, за місцем роботи, навчання, служби, як правило, свідчить про відсутність у такої особи стійких антисуспільних поглядів, і дає підстави вважати, що вчинення кримінального правопорушення є випадковим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було.

Із змісту досудової доповіді, підготовленої 11.04.2019 року Сумським районним відділом філії державної установи Центр пробації в Сумській області на виконання ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2018 року, вбачається, що, беручи до уваги інформацію що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність історії порушень, в також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, при умові, що динамічні фактори залишаться позитивними та стабільними, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши покарання, не пов`язане з позбавленням волі. При цьому, на думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе при умові застосування до обвинуваченого соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень: проведення профілактичних бесід, надання іншої практичної допомоги працівниками органу пробації (а. п. 63-65) .

Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, враховуючи думку прокурора, думку потерпілої ОСОБА_12 , думку потерпілої ОСОБА_13 , думку представника потерпілих адвоката ОСОБА_14 , думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_15 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про можливість і доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Розмір штрафу суд визначив, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 має дві обставини, що пом`якшують покарання.

Цивільний позов потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до ОСОБА_7 ані під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду справи по суті пред`явлений не був (а. п. 3) .

Речові докази по справі відсутні (а. п. 3) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні (а. п. 3) .

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались (а. п. 12) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63, 68 Конституції України; ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50-53, 125 КК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1