КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру, складеного 23 квітня 2020 року заступником начальника СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0001923 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування від 17 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Як вказав в ухвалі слідчий суддя, доводи сторони захисту з приводу необґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 спростовуються наявними в матеріалах справ даними, які вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти Польщі»).

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру від 23 квітня 2020 року ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001923 за ч. 4 ст. 296 КК України, та зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_9 .
Апелянт вважає ухвалу слідчого судді необгрунтованою, незаконною та такою, що постановлена без урахування доводів сторони захисту стосовно незаконності повідомлення про підозру ОСОБА_9 .
Як вказує захисник, слідчий суддя не врахував порушення, допущені при складанні, здійсненні, повідомленні та врученні повідомлення про підозру.
Посилається на те, що підозра складена 23 квітня 2020 року, а вручена 24 квітня 2020 року. В той же час, відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення.
Як вважає сторона захисту, вручення ОСОБА_9 даного повідомлення про підозру не в той день, коли вона була складена, є незаконною процесуальною дією, яка має наслідком її недійсність, що відповідно до ст. 7 КПК не породжує жодних правових наслідків для особи, яка у такому випадку, відповідно, не набуває процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваним стає лише особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру шляхом належного вручення такого повідомлення.

Крім того, як вказує захисник, повідомлення про підозру складене заступником начальника слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_11 , а врученеслідчим СВ Святошинського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_12 . Вручення повідомлення про підозру, як процесуальну дію, не може вчиняти особа, яка не складала повідомлення про підозру.

На думку сторони захисту, передоручення здійснення частини окремої процесуальної дії, в результаті чого повідомлення про підозру вручила особа, яка його не складала, призвело до порушення конституційних прав та свобод ОСОБА_13 . Крім того в повідомленні про підозру не вказана посада прокурора ОСОБА_11 та невказана територіальна належність прокуратури, яку він представляє.

Таким чином, процесуальна дія -повідомлення про підозру, яка вчинена з порушеннями ст. 277, 278 КПК України, була незавершеною, звідси ОСОБА_14 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
Разом з тим, апелянт посилається на відсутність доказів, які можуть свідчити про обґрунтованість вчинення ОСОБА_15 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Повідомлення про підозру не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності ОСОБА_13 до вчинення інкримінованого йому злочину.
В матеріалах досудового розслідування, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_13 , відсутні докази, які свідчать, що ОСОБА_14 діяв з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, за попередньою змовою осіб, повторно, що він надавав згоду чи сприяв застосуванню іншими особами стосовно потерпілого будь-яких предметів чи знарядь.
Як вказує захисник в доповненнях до апеляційної скарги, доказів щодо обґрунтування підозри ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 взагалі не було з моменту повідомлення йому про підозру, а від тих надуманих, які оголошувалися в суді під час обрання та продовження запобіжного заходу, прокурор 22 червня 2020 року відмовився.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого суді без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням Святошинського ГУНПУ м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001923 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування від 17 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
24 квітня 2020 року, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
13 липня 2020 року захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України про скасування повідомлення про підозру складеного 23 квітня 2020 року в рамках кримінального провадження №0001923, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування від 17 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року відмовлено в задоволенні вказаної скарги про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Під час розгляду справи апеляційним судом колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків слідчого судді в частині того, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 п. п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, доказів недотримання органом досудового розслідування та прокурором вказаних вимог стороною захисту не надано.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_7 не причетний до вказаного кримінального провадження та що в матеріалах справи відсутні докази, які можуть свідчити про доведеність вчинення ОСОБА_15 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження.
Посилання сторони захисту на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_9 складене 23 квітня 2020 року,а вручене 24 квітня 2020 року, в порушення вимог ст. 278 КПК України, не є визначеними законом підставами для визнання повідомлення про підозру необґрунтованим та, відповідно, його скасування.

Та обставина, що повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_16 не слідчим, який його склав, а іншим слідчим, що входить до групи слідчих у даному кримінальному провадженні, взагалі не відноситься до істотних порушень вимог КПК України, оскільки ст.278 КПК України передбачає вручення повідомлення про підозру слідчим або прокурором, не конкретизуючи, що це мають бути ті ж особи, підписи яких містяться у повідомленні про підозру.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Виявлена колегією суддів помилка в написанні прізвища слідчого судді, є опискою, яка може бути виправлена судом, який постановив ухвалу, та також не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру, складеного 23 квітня 2020 року заступником начальника СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0001923 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування від 17 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3883/2020
Категорія: ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_17
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1