ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/8232/19 Номер провадження 11-кп/814/1185/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя доповідач Судової колегії з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в ході підготовки до апеляційного розгляду клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
5 жовтня 2020 року Зарічним районним судом м. Суми ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбування покарання ухвалено обраховувати з 18 листопада 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3768,24 гривні.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 3 грудня 2020 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись із вирок Зарічного районного суду м. Суми від 5.10.2020, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.

27.11.2020 суддею-доповідачем відкрито апеляційне провадження.

На адресу Полтавського апеляційного суду прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 надіслав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , строком на 60 днів.

Подане клопотання прокурор мотивує тим, що наразі наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може: переховуватись від суду, оскільки останній не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, побоюючись покарання за вчинення кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений відразу залишив місце вчинення кримінального правопорушення та був затриманий в одному з районів Сумської області; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями та веде асоціальний спосіб життя. Крім того, ініціатор клопотання зазначає, що ОСОБА_5 призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, а також застосований обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 3 грудня.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав подане ним клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти поданого прокурором клопотання та просили обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, застави чи особистого зобов`язання, вивчивши матеріали клопотання, суддя-доповідач дійшов висновку.

Відповідно до ч.3 ст.401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, зокрема, вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.
Згідно з положеннями ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним судом встановлено, що, ОСОБА_5 місцевим судом визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Судом першої інстанції запобіжний захід, застосований до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 3 грудня 2020 року.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_5 місцевим судом засуджено за те, що він, 17 листопада 2019 року приблизно 19 години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем Опель-Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Героїв Крут в м. Суми зі сторони вул. Лінійна, де в районі регульованого пішохідного переходу поблизу буд. 52 по вул. Героїв Крут, зневаживши безпекою дорожнього руху при наближенні до регульованого пішохідного переходу, при загоранні червоного сигналу світлофору, продовжив рух, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину по наведеному пішохідному переходу на дозволений сигнал світлофора, а водій на вказаному автомобілі залишив місце пригоди. У результаті наїзду потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з раною та крововиливами в м`які тканини голови в лівій лобно-тім`яній ділянці, з переломами лобної ділянки склепіння та основи черепа, крововиливами під м`які оболонки головного мозку, з вогнищами забою головного мозку в лобних ділянках, та ускладнилася набряком головного мозку та легень, які мають ознаки тяжких, як таких, що викликали небезпечний для життя стан і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Під час вирішення питання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд дійшов висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки матеріали справи містять достатні дані, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 , може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , крім зазначених вище ризиків, колегія суддів враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, який згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким, наслідком якого стала смерть людини, поведінку ОСОБА_5 , який після вчинення злочину залишив місце ДТП, особу обвинуваченого, вік та стан здоров`я останнього, який є не судимим, таким, що не має офіційного джерела доходу, перебуває на диспансерному обліку із діагнозом: «хронічний алкоголізм з 2016 року» (т.1 а.с. 157), на обліку в лікаря психіатра не перебуває, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, та відсутність у матеріалах справи даних щодо неможливості утримання ОСОБА_5 під вартою.
У даному випадку в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інші (менш суворі) запобіжні, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене вище та зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений місцевим судом до реального відбуття покарання, обґрунтованість якого має перевірити суд апеляційної інстанції та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, встановленим судом, вважаю клопотання прокурора обгрунтованим.
Керуючись ст.ст. 376,401 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , який утримується в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 січня 2021 року.
Копію ухвали направити начальнику ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду ОСОБА_2