ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 766/9071/20
Провадження № 11-сс/819/374/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі - ОСОБА_5
З участю прокурора - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження №0001819 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2020 року про відмову в накладенні арешту вилученого майна, -
в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , транспортний засіб «Volkswagen Golf», 1987 д/н НОМЕР_2 номер кузова « НОМЕР_3 » та ключ запалення.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді незаконна, необґрунтована та підлягає скасуванню. При цьому, апелянт вказує на те, що 05.06.2020 слідчим винесено постанову про визнання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , транспортного засобу «Volkswagen Golf», 1987 д/н НОМЕР_2 номер кузова « НОМЕР_3 » та ключа запалення, речовим доказом по кримінальному провадженню № 0001819 та визначено місце зберігання автомобіля на штраф майданчику, а свідоцтво та ключі - при матеріалах кримінального провадження. Крім того, при перевірці вищевказаного транспортного засобу та документів до нього за базами даних МВС, було виявлено деякі розбіжності, а саме: в базах даних МВС міститься інформація, що свідоцтво про реєстрацію вищевказаного ТЗ із державними номерними знаками НОМЕР_2 має серію КРС однак номер свідоцтва не НОМЕР_4 , а НОМЕР_5 , а саме свідоцтво видано не 09.04.2004, а 26.12.2003. Просить скасувати дану ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 16.06.2020 року та постановити нову, якою накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , транспортний засіб «Volkswagen Golf», 1987 д/н НОМЕР_2 номер кузова « НОМЕР_3 » та ключ запалення із забороною в розпорядженні та користуванні.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, заслухавши прокурора у дебатах, який залишився на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що закріплені у частині третій статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тобто, для можливості застосування у кримінальному провадженні будь-якого заходу забезпечення обов`язковому доведенню підлягають одночасно всі наведені обставини. При цьому не доведення попередньої обставини виключає необхідність встановлення усіх наступних обставин.

Так, із клопотання слідчого вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04.06.2020 року під час патрулювання на вул. Некрасова в м.Херсоні, у порядку визначеному ст. 35 ЗУ «Про Національну Поліцію», було зупинено автомобіль "Volkswagen Golf 1987 " д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , 1981 р.н., який на виконання вимог підпункту а пункту 2.4 ПДР України надав поліцейським свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 від 09.04.2004 року, виданого Раздольненським ДАІ ГУ УМВС України. При перевірці вищевказаного транспортного засобу та документів до нього за базами даних МВС, було виявлено деякі розбіжності, а саме: в базах даних МВС міститься інформація, що свідоцтво про реєстрацію вищевказаного ТЗ із державними номерними знаками НОМЕР_2 має серію КРС, однак номер свідоцтва не НОМЕР_4 , а НОМЕР_5 , а саме свідоцтво видано не 09.04.2004 року, а 26.12.2003 року.

Тобто, з даних матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності ризиків, правової підстави арешту, зокрема те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, як арешт зазначеного майна, що накладення арешту є найбільш доцільною слідчою дією у даному випадку та на цьому етапі кримінального провадження, а також, прокурор не довів, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб та ключ запалення відносяться до предметів, які відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим, слідчий суддя вірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна.

Доводи прокурора в його апеляційній скарзі відносно того, що при перевірці вищевказаного транспортного засобу та документів до нього за базами даних МВС, було виявлено деякі розбіжності, а саме: в базах даних МВС міститься інформація, що свідоцтво про реєстрацію вищевказаного ТЗ із державними номерними знаками НОМЕР_2 має серію КРС, при цьому, номер свідоцтва не НОМЕР_4 , а НОМЕР_5 , а саме свідоцтво видано не 09.04.2004, а 26.12.2003, однак, прокурором не доведено, що автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до транспортного засобу можуть бути використанні як доказ чи обставини, що встановлюються в кримінальному провадженні щодо вчинення злочину, передбаченого ст.290 КК України, оскільки досудове розслідування здійснюється за ч.1 ст.290 КК України, при цьому правової кваліфікації не зазначено, а тільки частину статті і статтю, вказуючи, що автомобіль вилучено тому що «при перевірці виявлено розбіжність за державним номерним знаком», тоді як за ч.1 ст.290 КК України злочином є - знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна або кузова, шасі або замка, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, але про вчинення таких дій у клопотанні слідчого не йдеться. Таким чином, прокурором не було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, не обґрунтовано ризиків, не зазначено завдання, яке не можна буде виконати без арешту майна, а тому є безпідставним застосування до зазначеного майна заходу забезпечення у виді арешту.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , транспортний засіб «Volkswagen Golf», 1987 д/н НОМЕР_2 номер кузова « НОМЕР_3 » та ключ запалення, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4