09.10.2020 Єдиний унікальний номер 205/7784/20
Провадження № 1-кс/205/1392/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001865 від 07.10.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.10.2020 року до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від співробітника УПП про те, що приблизно о 22 годині 00 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вулиця Якова Остянина біля будинку № 88, ОСОБА_5 запропонував неправомірну вигоду службовій особі. По прибуттю до вищевказаної адреси, співробітниками поліції був виявлений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06 жовтня 2020 року в період часу з 23 години 40 хвилин до 07 жовтня 2020 року 00 годин 02 хвилини слідчим СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 було проведено огляду місця події за вищевказаною адресою, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти номіналом: 500 грн. у кількості 1 шт. - УИ7907212; 200 грн. у кількості 2 шт. - ХБ5187486, СД2457905; 100 грн. у кількості 3 шт. - СС0342121, СГ6971342, СС 7153234, ці грошові кошти було вилучено до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Вищезазначені грошові кошти на підставі ст. 100 КПК України були визнані речовими доказами. Враховуючи вищевказане, у досудового розслідування є всі підстави вважати, що вищевказані предмети можуть бута знаряддям та об`єктом вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, з метою збереження речового доказу, слідчий в клопотанні просить накласти арешт на вказане майно.

Прокурор письмово підтримав клопотання слідчого у повному обсязі та просив його задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.

Відповідно до положень ст. 107 КПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001865 від 07.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасового вилученим майном можуть бути речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з письмових матеріалів провадження, клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

При цьому із матеріалів вказаного провадження вбачається наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно за своєю суттю відповідає критеріям, що встановлені кримінальним процесуальним законодавством для речових доказів кримінального правопорушення.

Отже, вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст. ст. 98, 167 КПК України, і за відповідної постанови слідчого від 07 жовтня 2020 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки щодо такого майна є підтверджені ризики втрати в подальшому шляхом пошкодження чи приховування, то слідчий суддя доходить висновку, що незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Тобто, необхідність у арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже існує можливість використання цього майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Метою застосування арешту в цьому випадку є збереження вказаного майна, від можливості бути прихованим, відчуженим, знищеним чи пошкодженим з метою приховування слідів кримінального правопорушення, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, слідчий в клопотанні довела необхідність арешту вказаного майна, достатність доказів, що вказують на підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, з метою збереження речових доказів та враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-172, 175, 237, 309, 400 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0001865 від 07.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було добровільно видане ОСОБА_5 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти номіналом:

-500 грн. у кількості 1 шт. - УИ7907212;

-200 грн. у кількості 2 шт. ХБ5187486, СД2457905;

-100 грн. у кількості 3 шт. СС 0342121, СГ6971342, СС 7153234.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

.