Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7538/13-к
Провадження № 1-кп/644/75/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника- адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0002153 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любойківка, Петріковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 30.05.2003 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.395, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

2) 07.08.2007 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 18.12.2007 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

4) 28.03.2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту;

5) 13.10.2015 року Сосновським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, 27.05.2016 року звільнений за відбуттям строку покарання;

у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 11.07.2013 року, близько 07.30 години, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрав майно ОСОБА_6 , а саме ноутбук «Compaq C Q58-178 SR», колонки для ноутбука фірми «Logitech S 150», надувний матрац фірми «Інтек», з місця події зник та розпорядився викраденим майном, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 6762 від 22.07.2013 року 3264,85 гривні, на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_4 10.07.2013 року, близько 08.30 години, маючи намір, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи спільно с ОСОБА_6 на території «Центрального ринку» в місті Харкові, звернувся до останньої з проханням передати йому мобільний телефон «Sony Erisson K 550i», для тимчасового використання та здійснення телефонних дзвінків. ОСОБА_6 , будучі впевненою в добропорядності дій ОСОБА_4 , передала йому свій мобільний телефон, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 6815 від 25.07.2013 року - 150 гривень, яким ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілої, заволодів після чого розпорядився на власний розсуд.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за пред`явленими обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, визнав, та пояснив, що влітку 2013 року він викрав з квартири майно, що належало його знайомій ОСОБА_6 , а саме ноутбук, колонки та матрац. Крім того, влітку 2013 року, перебуваючи на «Центральному ринку» ОСОБА_4 попрохав у ОСОБА_6 її мобільний телефон, та не повернув телефон, який пізніше продав.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у фактично скоєному підтверджується зібраними по кримінальному провадженню належними і допустимими доказами, які були досліджені судом в процесі судового розгляду, а саме:

- висновком товарознавчої експертизи № 6762 від 22.07.2013 року, щодо вартості ноутбук «Compaq C Q58-178 SR», колонки для ноутбука фірми «Logitech S 150», надувний матрац фірми «Інтек», загальною вартістю 3264,85 гривні.

- висновком товарознавчої експертизи № 6815 від 25.07.2013 року, щодо вартості мобільного телефону «Sony Erisson K 550i», - 150 гривень.

- висновком дактилоскопічної експертизи № 219 від 12.07.2013 року.

Постановою про визнання предметів речовими доказами в кримінальному провадженні.

Оцінивши в сукупності, досліджені судом докази, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- по епізоду крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_6 - за ч. 2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- по епізоду заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою - за ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

За оцінкою в сукупності досліджених по кримінальному провадженню доказів, вину ОСОБА_4 за обставинами, викладеними в обвинувальних актах, за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, суд вважає доведеною.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює. Під час розгляду судом кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово оголошувався у розшук (ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.03.2013 року, 24.12.2013 року, 20.01.2017 року та 01.03.2018 року). 12.07.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.06.2020 року про дозвіл на затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 14.07.2020 року судом обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено розмір застави.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом на підставі ст. 66 КК України, визнається щире каяття.

Визнання органом досудового розслідування обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 вчинення злочину повторно, судом при призначенні покарання не враховується, так як дана обставина передбачена безпосередньо в якості кваліфікуючої ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України та додаткового врахування в якості обставини, що обтяжує покарання, законом не потребує.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості, суспільної небезпечності та наслідки вчинених ним злочинів. Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності.

За таких обставин, з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, йому слід призначити покарання, у виді реального позбавлення волі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим і співмірним вчиненому злочину.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 в період часу до внесення змін ЗУ №2617- VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким частково пом,якшена, а частково посилена відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - покарання йому слід призначати з урахуванням вимог ст. 4 та ст. 5 КК України за Законом, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, підстав застосування ст.69, ст.75 КК України судом не встановлено і не вбачається, оскільки звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням суперечило б принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Підстав для задоволення клопотання обвинуваченого , щодо застосування відносно ОСОБА_4 . Закону України «Про амністію» 2014 року судом не вбачається, оскільки ОСОБА_4 не є суб,єктом до якого може бути застосований амністія.

Велика Палата Верховного Суду 29 серпня 2018 року під час розгляду справи № 663/537/17 надала правовий висновок щодо застосування норми ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Суд вказав, що якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону N 838-VIII (зворотна дія Закону N 838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, в строк відбуття покарання призначеного ОСОБА_4 за даним вироком в виді позбавлення волі підлягає зарахуванню строк попереднього тримання його під вартою за даним кримінальним провадженням з дня фактичного затримання з 12 липня 2020 року по день набрання вироком законної сили із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, судові витрати по проведенню експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільні позови ОСОБА_6 в кримінальному проваджені до обвинуваченого ОСОБА_4 , заявлені на суму 200 грн. та 4000 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме в межах спричиненої злочинами матеріальної шкоди за визнаними судом доведеними доказами під час судового розгляду, та не оспорюваними обвинуваченим.

Питання щодо речових доказів, судом вирішується у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання, за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 12 липня 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - в строк відбуття покарання призначеного ОСОБА_4 за даним вироком в виді позбавлення волі зарахувати строк попереднього тримання його під вартою за даним кримінальним провадженням з дня фактичного затримання з 12 липня 2020 року по день набрання вироком законної сили із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення дактилоскопічної експертизи № 219 від 12.07.2013 року в сумі 929,10 грн., витрати на проведення товарознавчих експертиз № 6762 від 22.07.2013 року в сумі 294,00 грн. та № 6815 від 25.07.2013 року в сумі 254,00 грн.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_6 в кримінальному проваджені до обвинуваченого ОСОБА_4 , заявлені на суму 200 грн. та 4000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 3414,85 гривен в рахунок відшкодування матеріальної шкоди спричиненої внаслідок вчинення злочинів.

Речові докази - надувний матрац фірми «Інтек», переданий на відповідальне збереження ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1