Провадження № 1-кп/686/1271/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 від 08 травня 2020 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницького Хмельницької області, громадянки України, з середньою освітою, фізичної особи підприємця, депутата Водичківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3661 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вона 05.04.2018 р. о 21 год. 26 хв., будучи депутатом VII скликання Водичківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , використовуючи свій персональний електронний цифровий підпис з кодом та паролем доступу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, достовірно знаючи про обов`язковість подання декларації осіб, уповноважених па виконання функцій місцевого самоврядування та про обов`язковість подання достовірних відомостей, з метою приховування інформації про наявність у неї, як у особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, отриманого доходу від зайняття підприємницькою діяльністю та наявності у власності нерухомого майна, під час подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування електронної декларації за 2017 рік, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з низань запобігання корупції, умисно внесла завідомо недостовірні відомості.
Зокрема, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у розділі 3 декларації «Об`єкти нерухомості» умисно не зазначила відомості про те, що з 27.10.2006 р. має у власності 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 метра квадратних загальною вартістю 28391 грн. Окрім того, в порушення п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» в розділі 11 декларації «Доходи, в тому числі подарунки» умисно не зазначила відомості про отриманий у 2017 році дохід від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 800 тис. грн., що відрізняється від достовірних відомостей на суму понад 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік».
Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 3661 КК України, поданні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".

В ході підготовки справи до судового розгляду захисник заявив клопотання, підтримане обвинуваченою та проти якого не заперечив прокурор, про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на те, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку у задоволенні клопотання захисника відмовити, виходячи із наступних підстав.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 3661 КК України, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону, що діяв на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 діяння) є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання в тому числі у виді позбавлення волі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в тій же редакції) у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Враховуючи, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину (05.04.2018 р.), за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, три роки не минуло, тому підстав для звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності немає.

Посилання захисника на передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України дворічний строк давності безпідставне, адже він стосується категорії злочинів невеликої тяжкості, за які передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 288, 314, 350, 392, 532 КПК України, ст.ст. 4, 5, 12, 49, 3661 КК України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ст. 3661 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: