Справа № 352/1413/20
Провадження № 1-кс/352/308/20
У Х В А Л А
про арешт майна
04 серпня 2020 р. м. Івано-Франківськ

Слідча суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3

розглянувши клопотання дізнавача СД Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 25.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
03.08.2020 дізнавач СД Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області за погодженням з прокурором Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 повторно звернулась до суду з клопотанням про арешт майна.

03.08.2020 автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючу суддю ОСОБА_1 та передано клопотання з доданими до нього матеріалами.

З матеріалів клопотання вбачається, що 24.07.2020 року в ході проведення огляду місця події було вилучено: автомобіль марки ,,FORD FIESTA, синього кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , який в подальшому поміщено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів в м.Тисмениця по вул. Л. Українки, 2, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 відповідно до якого власником є ОСОБА_6 .

Згідно клопотання в ході проведення огляду місця події поблизу вказаного автомобіля знаходився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який повідомив, що він являється фактичним власником та володільцем даного транспортного засобу.

Крім того дізнавач посилається на те, що вищевказані транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу постановою СД Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000028 від 25.07.2020.

Дізнавач в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити та поновити строк на звернення до слідчого судді.

Фактичний володілець майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши пояснення дізнавача, дослідивши матеріали клопотання слідча суддя дійшла наступного висновку.

За змістом клопотання дізнавач просить накласти арешт на майно, яке було вилучене під час проведення огляду місця події 24.07.2020 року.

28.07.2020 року дізнавач зверталася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищевказані транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак ухвалою від 31.07.2020 року клопотання повернуто для усунення недоліків.

В межах строку наданого слідчою суддею для усунення недоліків дізнавач повторно звернулась з клопотанням про накладення арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 25.07.2020 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах визначеного строку.

Водночас, обов`язок наданням причинам пропуску процесуального строку статусу поважних законодавцем покладено саме безпосередньо на слідчого суддю, а обов`язок по доведенню цієї поважності на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з клопотанням дізнавач зазначає, що тимчасове вилучення майна було здійснено близько 21 год. останнього робочого дня тижня. Крім того, необхідний був час для усунення недоліків клопотання про арешт майна від 28.07.2020 року, яке ухвалою слідчої судді від 31.07.2020 року повернуто прокурору.

Враховуючи зазначене, слідча суддя приймає до уваги пояснення дізнавача та вважає їх такими, що заслуговують на увагу, враховуючи фактичну часову неможливість своєчасного виконання вимог передбачених процесуальним законодавством через наявність вихідних днів та дійшла висновку про поновлення строків для звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події від 24.07.2020.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право в тому числі оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що дізнавачем повністю доведено те, що накладення арешту на вищевказане майно, яке постановою дізнавача від 25.07.2020 року визнане речовим доказом, буде мати вагоме значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування вищевказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Накладаючи арешт на вищевказане майно, слідчою суддею враховано правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а саме:вимоги ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак вважаю, що в частині накладення арешту на автомобіль марки марки ,,FORD FIESTA, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 слід застосувати спосіб арешту майна шляхом заборони на його розпорядження та користування, оскільки користування автомобілем може призвести до зміни його технічного стану.

При цьому клопотання в частині заборони відчуження автомобіля до задоволення не підлягає, так як відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому право розпорядження включає право власника майна на його відчуження, а відтак окремо зазначати про обмеження цієї правомочності не потрібно.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, та з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України вважаю, що клопотання в цій частині слід задовольнити частково, а саме шляхом заборони на розпорядження майном та користування.

Щодо вимог дізнавача в частині визначення місця зберігання транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, то слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Враховуючи те, що визначення місця зберігання речових доказів не належить до повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про накладення арешту майна, а також зважаючи на те, що постановою дізнавача від 25.07.2020 року уже визначено місця для зберігання речових доказів, вилучених під час огляду місця події 24.07.2020 року, тому в задоволенні клопотання в даній частині слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.26, 40-1, 98, 167, 168, 170-173, 175, 208, 309, 372 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

клопотання дізнавача СД Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити частково.

Поновити строк для звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події від 24.07.2020 майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 25.07.2020 року.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки ,,FORD FIESTA, синього кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які вилучені під час огляду місця події від 24.07.2020 року шляхом заборони на їх розпорядження та користування.

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1