Ухвала

Іменем України
11 січня 2021 року
м. Київ
Справа № 467/1156/16-к
Провадження № 51-6095 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року щодо останнього,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте, захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону. Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, формально, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,просить вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Проте на обґрунтування вимог наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та не погоджується з оцінкою доказів, що відповідно до ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, захисник взагалі не наводить доводів щодо необхідності скасування ухвали апеляційного суду та не вказує, які конкретно доводи апеляційних скарг сторони захисту та засудженого, у порушення вимог ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Отже, враховуючи зазначене та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року щодо останнього, залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3