Провадження № 1-кс/752/4781/20
У Х В А Л А

18 вересня 2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сіфанта Компані» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0001344 від 13.09.2017 року, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

представник ТОВ «Сіфанта Компані» звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна в межах кримінального провадження №0001344 від 13.09.2017 року.
В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає про те, що 08.08.2018 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Сіфанта Компані» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в АТ «Сбербанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження минула потреба.
Крім того, ухвалу слідчого судді від 08.08.2018 року про накладення арешту просив скасувати з тих підстав, що зазначене підприємство веде законну господарську діяльність,не перебуває в процесі припинення. Також ТОВ «Сіфанта Компані» має нульовий стан за даними податкової інспекції. Установчі документи ТОВ «Сіфанта компані» не визнано недійсними, податкова звітність подається до органів державної податкової інспекції відповідно до діючого законодавства, державна реєстрація підприємства не скасована, від оподаткування прибутки та доходи не приховувались, договори не суперечать цілям юридичної особи, заначеним у законі, що регулює її діяльність.

Керівник ТОВ «Сіфанта Компані» - ОСОБА_4 у судовому засіданні відсутній, до суду подав клопотання про розгляд заявлених у клопотанні вимог за його відсутності, просив задовольнити.
Уповноважений прокурор у межах кримінального провадження №0001344 у судовому засіданні відсутній, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Звернувся до слідчого судді судді з заперченнями на клопотаня про скасування арешту, просив відмовити у його задоволенні.
За правилами ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту, фіксування технічними засобами судового засідання не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у судовому засіданні осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до клопотання додатки, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про скасування арешту підлягають задоволенню за наступних підстав.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2018 року постановлено ухвалу про накладення арешту на на рахунки ТОВ «Сіфанта Компані» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в АТ «Сбербанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 08.08.2018 року, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що з метою збереження речових доказів та недопущення їх відчуження чи зникнення необхідно застосувати даний захід забезпечення кримінального провадження.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на вказане майно, яке перебуває у власності заявника. Підозра посадовим особам заявника не пред`явлена.
Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок заявника та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності заявника за незаконні дії третіх осіб.
Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0001344, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.
Враховуючи, вказане підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сіфанта Компані» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0001344 від 13.09.2017 року, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2018 року на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Сіфанта Компані» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в АТ «Сбербанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1