ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/114/21Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 694/41/19 Категорія: ч.ч.1, 2 ст. 190 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.10.2020, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каджі - Сай Тонського району, Іссик-Кульської області, республіки Киргизстан, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше несудимого,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1275 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_7 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1275 грн.,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 05 грудня 2015 року у невстановлений слідством час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , під приводом передачі частини орендної плати останнього за проживання разом з ним у вказаній квартирі власнику ОСОБА_9 , незаконно заволодів його грошовими коштами в сумі 600 грн., чим завдав потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, повторно 05 січня 2016 року у невстановлений слідством час, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , під приводом передачі частини орендної плати останнього за проживання разом з ним у вказаній квартирі власнику ОСОБА_9 , незаконно заволодів його грошовими коштами в сумі 450 грн., чим завдав потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити від відбування призначеного покарання за ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Виключити із результативної частини вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.10.2020 посилання на застосування ч.1 ст.70 КК України.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що вирок винесений з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Так, ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому кримінальний проступок 05.12.2015, а після чого 05.01.2016 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України. Тобто з часу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, минуло понад 3 роки, а тому він підлягає звільненню від покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

З огляду на викладене, зазначив, що на обвинуваченого поширюються положення статей 49, 74 КК України, що регламентують звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2020 року не в повній мірі відповідає вказаним вимогам через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим за ч.1 ст.190 КК України з призначенням покарання до 850 гривень штрафу; за ч.2 ст.190 КК України до 1275 гривень. Кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України ОСОБА_10 вчинив 05.12.2015 року, а після чого 05.01.2016 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України. Тобто, з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України до постановлення вироку місцевим судом (20.10.2020 року) минуло понад 3 роки, а тому обвинувачений ОСОБА_10 підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Положенням ч.5 ст. 74 КК України регламентовано, що особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що на підставі положень ч.5 ст.74, п.1 ч.1 ст.49 КК України обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного судом першої інстанції покарання у виді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності на день набрання вироком законної сили.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.190 КК України за закінченням строків давності, застосування ч.1 ст. 70 КК України є безпідставним та підлягає виключенню з резолютивної частини вироку.

Крім того, колегія суддів враховуючи положення ст. 404 КПК України, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Оскільки на день винесення рішення в апеляційній інстанції минуло більше п`яти років з моменту вчинення 05.01.2016 ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, який є нетяжким злочином, то він на підставі ч.5 ст. 74, п.3 ч.1 ст.49 КК України підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції до зміни через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 - 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.10.2020 стосовно ОСОБА_7 змінити,

На підставі ч. 1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за ч.1 ст.190 КК України, призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.10.2020 року у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити з резолютивної частини вироку суду першої інстанції рішення суду про застосування ч.1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.10.2020 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти п`яти мінімумів доходів громадян, що становить 1275 гривень (тисячу двісті сімдесят п`ять) гривень.

На підставі ч. 1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за ч.2 ст.190 КК України, призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.10.2020 року у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.10.2020 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий суддя -

Судді -