У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2020 року, якою щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України

- задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" з визначенням застави - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 985 грн.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу. Постановити свою ухвалу про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інший запобіжний захід.
___________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/1054/20 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія:пр. строків тримання під вартою доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" з визначенням застави - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 985 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Апелянт вважає, що ухвала суду є необгрунтованою та не мотивованою належним чином.
Зазначає, що обраний запобіжний захід є занадто суворим.
Також, вважає, що ризики вказані в клопотанні прокурора є формальними та нічим не підтвердженими.
Не погоджується з висновками суду відносно наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на те, що злочин в якому обвинувачується ОСОБА_6 є нетяжким, у обвинуваченого наявне постійне місця проживання, суду відомий номер мобільного телефону, для своєчасного зв`язку з ним.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні суду перебувають матеріали кримінального провадження ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурором подано клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з правом внесення застави.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що дотепер наявні такі ризики, які наведені в клопотанні прокурора, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а також з урахуванням того, що за час судового провадження ОСОБА_6 злісно ухилявся від явки у призначені судові засідання, у зв`язку з чим ухвалою суду від 03.12.2019 року, його було оголошено у розшук, однак після його розшуку та поновлення судового провадження, продовжував ухилятися від явки до суду, за місцем проживання, був відсутній, у зв`язку з чим, повторно був оголошений у розшук.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд прийшов до наступного.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статті 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою дійшов висновку, що наявні ризики передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

А саме, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так, той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи, що у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, йому загрожує покарання до п`яти років позбавлення волі, з метою його уникнення, може переховуватися від суду за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

Крім того, враховуючи, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався за скоєння корисливих кримінальних правопорушень проти власності, на даний час обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за трьома епізодами, ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 під час судового провадження, систематично, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, на виклики суду без поважних причин не з`являвся, у зв`язку з чим ухвалою суду від 03.12.2019 року був оголошений у розшук. Після розшуку, та поновлення 13.05.2020 року кримінального провадження, продовжував ухилятися від явки до суду, за місцем проживання, зазначеним у обвинувальному акті був відсутній, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 07.08.2020 року, повторно був оголошений у розшук.

Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений ОСОБА_6 дійсно може переховуватись від суду, та вчинити інші кримінальні правопорушення, та свідчать про наявність певних ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, наявність певних ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

При цьому колегією суддів, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зважаючи на наведене, є безпідставними доводи апелянта відносно того, що судом першої інстанції мав бути застосований більш м`який вид запобіжного заходу.

Доводи захисника відносно того, що зважаючи на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, та суду відомий номер його мобільного телефону, для своєчасного зв`язку з ним, а тому можливо застосувати до останнього інший, більш м`який запобіжний захід не є слушними, оскільки існування даних обставин суттєво не зменшує перераховані в клопотанні прокурора ризики.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2020 року, залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: