Справа № 363/5338/19
Провадження № 1-кп/359/279/2020
УХВАЛА
Іменем України

04 вересня 2020 Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною відеофіксацією в залі Бориспільського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000655 від 07.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановила:
Прокурор Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та посилається на те, що ОСОБА_7 обвинувачується в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна. Крім того, на даний час у Житомирському районному суді Житомирської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , щодо вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 348, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України.
У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження на даний час не закінчено, а строк дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, посилаючись на вагомість доказів вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, та наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду. Прокурор зазначає, що існує ризик того, що після зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, ОСОБА_7 матиме реальну можливість відразу переховуватись від суду, оскільки останній усвідомлює, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке йому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України. Ризик можливості того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливатиме на потерпілу та свідків, яких ще не допитано, показання яких мають істотне доказове значення в даному кримінальному провадженні. Крім того, військовою прокуратурою Житомирського гарнізону підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні №0002021 від 12.04.2015, яке на даний час перебуває на розгляді в суді на стадії допиту свідків, зокрема відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , та в ході відкритого судового розгляду при допиті свідка ОСОБА_9 , остання повідомила про незаконний тиск з боку ОСОБА_7 та його представників з приводу зміни показань. Ризик того, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не з`являтися в судові засідання, іншим чином затягувати розгляд провадження, маючи велике коло близьких осіб, друзів та знайомих, підмовляти останніх надати суду неправдиві показання щодо своєї непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та інше. Ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній на даний час обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, проте на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, знаючи, що на розгляді у Житомирському районному суді Житомирської області перебуває обвинувальний акт відносно нього, знову вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
На думку прокурора, сукупність вказаних обставин є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти наявним ризикам, і досягти мети, передбаченої ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала вказане клопотання та просили його задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_6 , у судовому засіданні підтримали позицію прокурора.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування зазначив, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються. Зазначені ризики прокурора є надуманими, а тому до обвинуваченого можливе застосування більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника, просив суд змінити запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`яке не пов`язаного із утриманням його в СІЗО. Зауважив, що переховуватися від суду не має наміру.

Заслухавши позицію учасників процесу, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 15.07.2020 продовжено строк тримання ОСОБА_7 під вартою до 13.09.2020 включно. Однак розгляд кримінального провадження триває. Ця обставина свідчить про необхідність невідкладного розгляду питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Існує ризик того, що після зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, ОСОБА_7 під впливом тяжкості покарання, може переховуватися від суду та у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню. В українському тлумачному словнику слово ризик - це усвідомлена можливість небезпеки. Таким чином слово «ризик» передбачає в кримінальному законодавстві можливі негативні наслідки в майбутньому.
Наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не є беззаперечними обставинами, що унеможливлюють переховування обвинуваченого від суду.
Разом із цим, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не з`являтись в судові засідання, затягувати розгляд провадження та інше.
Існує ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній на даний час обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, проте на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, знаючи, що на розгляді у Житомирському районному суді Житомирської області перебуває обвинувальний акт відносно нього, вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 в справі № 1-28/2017, акцентовано увагу на тому, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Так, існує ризик можливості того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливатиме на потерпілу та свідків, яких ще не допитано.
Суд приходить до переконання, що ступінь раніше встановлених ризиків не зменшився, менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю, об`єктивно не спроможний запобігти наведеним ризикам.
Конституційний Суд України в своєму рішенні №4р/2019 від 13.06.2019, у справі №3-208/2018(2402/18) зазначав, що обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 19.10.2009 № 26-рп/2009).

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 листа №511-550/0/4-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, тому продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства. Досягнення такої цілі становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого.

З огляду на це суд дійшов до переконання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 днів. Вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 не перешкоджають можливості тримання його під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні : 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

ОСОБА_7 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло. З цих підстав суд вважає недопустимим визначення застави обвинуваченому.

Керуючись ст.ст.331, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 24 год. 02.11.2020 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції.
Повний текст ухвали буде проголошено о 8:45 год. 07.09.2020.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_10

ОСОБА_3