Категорія:ч.1 ст.296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000339 від 18.08.2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Конотоп Сумської області, проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, неодружений, не працює, раніше неодноразово судимий, востаннє 28.10.2014 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений умовно-достроково 11.03.2019 на невідбутий строк 4 місяці 16 днів,
засуджений за ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці. Строк відбуття покарання рахувати із моменту приведення вироку до виконання.
Вироком вирішено питання речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 17.08.2020 року, близько 22 години 05 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, а саме на прилеглій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи встановлені у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, використовуючи висловлене на його адресу потерпілим ОСОБА_8 зауваження як малозначний привід для конфлікту, та, бажаючи возвеличитись за рахунок приниження іншої людини, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, що супроводжувались особливою зухвалістю, умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 не менше п`яти ударів кулаками обох рук та ногами в обличчя та ділянки тулубу, внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синців навколо обох очей, на щічній ділянці зліва, на щічній та передвушній ділянці справа, в ділянці підборіддя та горизонтальної гілки нижньої щелепи справа, на боковій поверхні шиї справа, в ділянці правого плеча та ліктьового суглобу, лівого ліктьового суглобу, саден на поперековій ділянці зліва. Згідно висновку судово-медичного експерта за № 652 від 26.08.2020 року, за ступенем тяжкості струс головного мозку відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його лікування необхідний час більше 6 діб, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 інкримінується грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України (а.с. 29-30).
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин вчинення ним проступку та його правової кваліфікації, вказує, що апеляційна скарга подається в частині призначеного покарання. Вказує на те, що судом при призначенні йому покарання не було дотримано вимог кримінального закону та не в повній мірі враховані обставини вчинення кримінального правопорушення викликаного конфліктом між потерпілим та іншою особою, в який він втрутився, щоб його приборкати. А також відсутність претензій до нього зі сторони потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні. Не взято до уваги обставину, яка істотно впливає на пом`якшення покарання, а саме перебування на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також важкий стан здоровя його матері, ОСОБА_10 , яка вже довгі роки хворіє на цукровий діабет та інші захворювання у зв`язку із чим потребує сторонньої допомоги. Вказує на те, що незважаючи на те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальніості, і дана обставина є негативною характеризуючою ознакою його особи, однак вчинене ним правопорушення за ступенем тяжкості не відноситься до тяжких, а є кримінальним проступком. Крім того за місцем проживання він характеризується позитивно (а.с. 35-36).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинення проступку та про наявність підстав для визначення покарання у вигляді штрафу також є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного, який повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, однак раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, в тому числі, і за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.
До обставин, які, відповідно до норми ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд визначив вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які обвинувачений вказує в поданій апеляційній скарзі.

Посилання обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого колегія суддів вважає безпідставними.

Так при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі ті обставини на які вказує обвинувачений, оскільки обрано не найсуворіше покарання, передбачене санкцією відповідної статті Кримінального закону, що свідчить про їх врахування в повній мірі судом першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_7 .
Крім того суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що відсутні підстави для призначення менш суворого покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений не працює та не має постійного джерела прибутку.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченим.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді