Справа № 459/2384/19
Провадження № 1-кп/459/212/2020
УХВАЛА

судового засідання

24 грудня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді кримінальне провадження №0000676 від 09.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Червоноградського міського суду Львівської області перебуває дане кримінальне провадження.
Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В його обґрунтування вказав, що обставини, які були підставою для обрання такого, на даний час не відпали.
Захисник заперечив клопотання прокурора, подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому. Вказав, що на даний час немає ризиків того, що ОСОБА_4 може переховуватись від слідства. Останній раніше не судимий, має постійне місце проживання. Достатнім буде застосування до нього запобіжного захожу у виді цілодобового домашнього арешту
Обвинувачений просив в клопотанні прокурора відмовити, та підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
Потерпіла та її представник клопотання прокурора підтримали. Клопотання захисника заперечили.
Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників, суд приходить до наступного.
Ухвалою суду від 29.10.2020 обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 27.12.2020 включно.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину. Такі ризики існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.
У справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю.
Наявними ризиками, які дають підстави вважати, що обвинувачений може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків є наступне: 1) обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки тісних соціальних стосунків з рідними та близькими не підтримує, не одружений, не працевлаштований, усвідомлює важкість скоєного та покарання, яке наступає; 2) можливість обвинуваченого ОСОБА_4 незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 , оскільки він знайомий з останнім, що підтверджується насильницьким характером злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 ; 3) ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі.
Підставою для утримання особи під вартою є тяжкість обвинувачення, що у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від своїх процесуальних обов"язків.
Відтак будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Крім того, завершити розгляд справи до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого неможливо, по справі не завершено судове слідство, не допитано свідка ОСОБА_8 ..
Наведені обставини є винятковими для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурором доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є не достатнім для запобігання наведеним у клопотанні ризикам для гарантування належної поведінки обвинуваченого.
Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, як про це просить захисник, суд не вбачає.
Враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, який також не працює, не одружений, приймаючи до уваги що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк до десяти років, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які в даному провадженні не допитані, тому суд дійшов висновку, що йому слід продовжити строк тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арештуне зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд вправі при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення злочину із застосування насильства та який спричинив загибель людини, суд вважає за недоцільне визначати обвинуваченому заставу.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 202, 331 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити. У клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому - відмовити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21.02.2021 включно.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.
На ухвалу в частині обрання запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 7-ти діб з часу її проголошення, а обвинуваченим з часу отримання копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1