Справа № 286/33/21
У Х В А Л А

13 січня 2021 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ст.слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000006 від 05.01.2021 , -

ВСТАНОВИВ :

Слідчий СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна та просить накласти арешт на суху сипучу речовину в трьох банках, схожу на порох, яка зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, що належить ОСОБА_4 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном та при цьому залишити на відповідальне зберігання в Овруцькому ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, мотивуючи тим, що у провадженні слідчого відділення Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 05.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно ухвали суду №286/3806/20 від 22.12.2020 при проведенні обшуку 04.01.2021 в житловому будинку та інших спорудах домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , а саме: в приміщенні кімнати житлового будинку, було виявлено та вилучено три банки частково наповнені сухою сипучою речовиною, схожою на вибухову речовину порох, які запаковано до одного пакету.

Постановою слідчого від 05.01.2021 вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом та залишено на зберіганні в Овруцькому ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.

05.01.2021 до слідчого судді подано клопотання про арешт майна, а саме: вилученої в ОСОБА_4 , сипучої речовини, яке слідчим суддею було повернуто для виправлення недоліків.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 надав пояснення, про те, що вилучені банки з порохом належать йому.

З метою належного збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації майна, яке отримано в результаті злочинної діяльності, а також з врахування того, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, виникає необхідність у його арешті.

В судове засіданні слідчий та прокурор не з`явилися, але надали заяви, в яких просять провести розгляд клопотання без їх участі.

Володілець майна в судове засіданні не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

04.01.2021 в ході проведення обшуку на підставі ухвали суду № 286/3806/20 від 22.12.2020, в житловому будинку та інших спорудах домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , а саме: в приміщенні кімнати житлового будинку, було виявлено та вилучено три банки частково наповнені сухою сипучою речовиною, схожою на вибухову речовину порох, які запаковано до одного пакету.

Вказану інформацію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000006 від 05.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою слідчого від 05.01.2021 вилучене під час обшуку визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є, зокрема, тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя з врахуванням досліджених матеріалів, долучених до клопотання, приходить до висновку, що слідчим доведено, що майно вилучене під час обшуку в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: суха сипуча речовина в трьох банках, схожа на вибухову речовину порох, є предметом скоєння злочину та зберігає на собі сліди кримінального правопорушення; вказані речі відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на них, це може призвести до подальшого знищення або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі для проведення відповідних експертиз. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин, з огляду на правовідносини, що склалися, та правові норми, що їх регулюють, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 04.01.2021, а саме: суху сипучу речовину в трьох банках, схожу на порох, яка належить ОСОБА_4 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном та при цьому залишити на відповідальне зберігання Овруцькому ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирської апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1