Справа № 567/729/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нетішин Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , судимого 10.07.2008 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст.187, ч.1 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 21.12.2009 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21.04.2010 дії перекваліфіковано на ч.2 ст.186 КК України та засуджено за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі; 29.05.2013 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 10.10.2013 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; 16.06.2016 Сарненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.27, ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі; 12.06.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі; 14.05.2019 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 3 років обмеження волі; 20.08.2019 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.190 КК України

встановив:

ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, 27.04.2018 близько 10:00 год., діючи повторно, перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, керуючись раптово виниклим умислом, непомітно для потерпілого ОСОБА_8 та інших осіб, таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo A536» чорного кольору імей-1: НОМЕР_1 , імей-2: НОМЕР_2 вартістю 776,67 грн. із чохлом-книжкою вартістю 72,10 грн., флеш-накопичувачем «Micro-SD 16 gb» вартістю 199 грн. та сім-картою мобільного оператора зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., всього викравши майна ОСОБА_8 на загальну суму 1072,77 грн.
06.06.2018 близько 11:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу гаражних приміщень, які розташовані поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , умисно, незаконно, без мети збуту, для власного вживання, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03 червня 2009 року, придбав, шляхом привласнення знайденого, суху подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження, яка містилася у прозорому поліетиленовому пакеті, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №2.1-537/18 від 13.06.2018 є наркотичним засобом канабіс масою 9,264 г (в перерахунку на висушену речовину), який згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», віднесений до таблиці №1 списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено».
Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_7 незаконно, тобто в порушення вимог вказаних законів, зберігав в кишені своїх штанів для власного вживання без мети збуту та 06.06.2018 року близько 12:15 год. був зупинений працівниками поліції, які під час поверхневого огляду ОСОБА_7 та його особистих речей виявили та вилучили у нього зазначений наркотичний засіб.
Окрім цього, 13.06.2018 близько 12:00 год. ОСОБА_7 перебуваючи на території колишньої мебельної фабрики, що у м.Острог по вул.Східна Рівненської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, під вигаданим приводом здійснення дзвінка, отримав від малолітнього ОСОБА_9 , 2005 року народженя мобільний телефон марки «Bravis Nova» вартістю 868 грн. 66 коп., устаткований сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 35 грн. та картою пам`яті Micro SD 4 Гб вартістю 180 грн., який на праві приватної власності належав матері малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , та яким в подальшому ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд шляхом продажу, чим заподіяв останній майнову шкоду на загальну суму 1083 грн. 66 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень винним себе визнав повністю.
При цьому показав, що проживав в АДРЕСА_1 разом зі своєю сестрою ОСОБА_10 та її співмешканцем ОСОБА_8 і вранці 27.04.2018 ОСОБА_8 відпочивав, а сестра перебувала на кухні. Він зайшов до кімнати ОСОБА_8 , де помітив мобільний телефон «Lenovo A536» чорного кольору, яким вирішив заволодіти. Взявши даний телефон, він вийшов з кімнати, поїхав в м.Нетішин Хмельницької області, де здав викрадений телефон в ломбард, за що отримав грошові кошти. Вказав, що на даний час викрадений телефон повернув потерпілому, викупивши його з ломбарду.
06.06.2018 близько 11:00 год. він перебував у м.Острог Рівненської області поблизу Острозької ЗОШ №1, де проходячи поблизу гаражних приміщень, які знаходяться біля багатоквартирного житлового будинку, помітив прозорий поліетиленовий пакет, я якому знаходилася суха подрібнена речовина зеленого кольору рослинного походження. Він відразу зрозумів, що це наркотичний засіб «марихуана» після чого зателефонував до працівника поліції ОСОБА_11 та повідомив, що знайшов наркотичний засіб та бажає його добровільно видати. Коли він в подальшому йшов по одній з вулиць міста, що поблизу приміщення бані, то до нього під`їхали працівники поліції та запитали чи є в нього при собі якісь заборонені предмети, на що він відповів ствердно. Після цього до них приїхала слідчо-оперативна група. В ході проведення огляду, в присутності понятих, він добровільно вийняв із кишені своїх штанів прозорий поліетиленовий пакет із марихуаною та віддав його поліцейським. Зазначив, що фізичного тиску щодо нього працівники поліції не чинили, однак вважає, що відносно нього було вчинено психологічний тиск, оскільки він добровільно хотів видати наркотичний засіб, а працівники поліції його звинуватили. Також зазначив, що в той день він перебував у Острозькому ВП ГУНП після чого приблизно за 30 хв. знайшов наркотичний засіб та відразу зателефонував до працівника поліції ОСОБА_11 .
З приводу вчинення ним шахрайських дій відносно малолітнього ОСОБА_9 пояснив, що 13.06.2018 він побачив малолітнього, який перебував один. Підійшовши до хлопця, він попросив у нього мобільний телефон під приводом щоб зателефонувати, при цьому запевнив хлопця, що за це він може заробити гроші. На що малолітній погодився та добровільно надав свій телефон. Зазначив, що деякий час розмовляв по телефону в присутності малолітнього, однак в подальшому залишив його, сказавши, що повернеться за кілька хвилин, при цьому залишив йому банківську картку як гарантію повернення мобільного телефону. В подальшому, ОСОБА_7 вказав, що не мав наміру викрадати телефон, однак коли він повернувся щоб віддати телефон, то малолітнього вже не було.
Пояснив, що в поліцію з приводу повернення телефону він не звертався, до рідних того хлопця за їх телефонними номерами в телефонній книжці з приводу повернення телефона не телефонував.
Зазначив, що в подальшому повідомив працівників поліції, що телефон знаходиться в м.Славута в його знайомого щоб вони повернули його потерпілому.
У вчиненому щиро розкаявся, просить вибачення у потерпілих та пообіцяв подібного не вчиняти.
Вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, знайшла підтвердження в зібраних на досудовому слідстві та перевірених в судовому засіданні доказах.

Епізод по факту таємного викрадення майна ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій за даним епізодом, обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор, обвинувачений та захисник вважають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження та приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 в цій частині обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Епізод по факту незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що працює оперуповноваженим СКП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області і 06.06.2018 близько 12 год. він спільно з начальником СКП Острозького ВП перебував у м.Острог Рівненської області, де проводив відпрацювання в рамках оперативно-профілактичної операції. По вул.Кривоноса, що у м.Острог Рівненської області, ними був зупинений ОСОБА_7 , який раніше був засуджений за злочини у сфері незаконного збігу наркотичних засобів та який перебуває на обліку Острозького ВП, як особа раніше засуджена до позбавлення волі, а також щодо якого, відповідно до ухвалу суду, було встановлено адміністративний нагляд. Він запитав, чи є у того при собі якісь заборонені законом предмети на що останній зізнався що має наркотичний засіб канабіс. Після цього він повідомив про дану подію оперативного чергового Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.
По приїзду на місце події слідчо-оперативної групи, він запросив понятих та в їх присутності ОСОБА_7 із кишені своїх штанів дістав прозорий, поліетиленовий пакет в середині якого була суха подрібнена речовина рослинного походження зовні схожа на наркотичний засіб канабіс. ОСОБА_7 пояснив, що знайшов дану наркотичну речовину неподалік вул.Валова в м.Острог. В подальшому даний наркотичний засіб було вилучено. Зазначив, що в той день ОСОБА_7 не телефонував йому та не повідомляв, що хоче добровільно видати наркотичний засіб.

Пояснив також, що він не зустрічався з ОСОБА_7 в Острозькому ВП в той день.

Показання даного свідка не викликають сумнівів у своїй достовірності, узгоджуються між собою цілком і повністю та кореспондуються з дослідженими матеріалами кримінального провадження, а також поясненнями самого ОСОБА_7 в частині обставин вилучення у нього наркотичного засобу.
Згідно витягу з об`єднаного кримінального провадження №0000211 вбачається, що 06.06.2018 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.309 КК України за фактом незаконного придбання, зберігання без мети збуту ОСОБА_7 наркотичних засобів.

Згідно заяви ОСОБА_7 від 06.06.2018 вбачається, що він надав добровільну згоду працівникам поліції на огляд його речей та особистого одягу.

Протоколом огляду від 06.06.2018 зафіксовано проведення огляду ОСОБА_7 , в ході якого в присутності понятих було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта №2.1-537/18 від 13.06.2018 є наркотичним засобом канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою нетто (в перерахунку на висушену речовину) 9,264 г.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.

При цьому в обвинувальному акті наявне посилання на обставини, що свідчать про необхідність такої кваліфікації дій обвинуваченої, зокрема, факт його судимості за вироком Сарненського районного суду від 16.06.2016 року за ч.2 ст.307 КК України, яким призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Разом з тим, 01 липня 2020 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, яким внесені зміни до ч.2 ст.309 КК України та її викладено в новій редакції. Зокрема Законом №2617-VIII з диспозиції ч.2 ст.309 КК України виключено кваліфікуючу ознаку повторність, а кваліфікація за ч.2 ст.309 КК України передбачає, в тому числі, скоєння дій, передбачених ч.1 ст.309 КК України, протягом року після засудження за цією статтею.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 не був засудженим за ст.309 КК України протягом року до вчинення інкримінованих йому дій.

Водночас, вказаним законом пом`якшена санкція кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України та з 01.07.2020 викладена в іншій редакції, що зокрема відносить кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України до кримінального проступку, за скоєння якого з 01.07.2020 передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Дії, передбачені ч.2 ст.309 КК України караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже, оскільки вказаний закон пом`якшує кримінальну відповідальність за вчинення цього кримінального правопорушення, а також поліпшує становище особи, то цей закон має зворотню силу у часі і поширюється на обвинуваченого.

Відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за №2617-VIII, цей Закон набирає чинності з 1 липня 2020, та у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальними правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вимоги ст.58 Конституції України, ст.5 КК України, дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, оскільки в його діях відсутня кваліфікуюча ознака ч.2 ст.309 КК України - вчинення злочину протягом року після засудження за цією статтею (в редакції Закону від 22.11.2018 №2617-VIII).
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин, суд за результатами судового розгляду вважає доведеним те, що ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, а тому його дії в порядку ч.3 ст.337 КПК України підлягають зміні в частині кваліфікації з ч.2 ст.309 КК України на ч.1 ст.309 КК України, та оскільки суд вважає, що його вина в скоєнні даного кримінального правопорушення доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Окрім того, дії ОСОБА_7 згідно його показів охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

При цьому, суд бере до уваги, що хоча ОСОБА_7 добровільно повідомив про наявність в нього наркотичного засобу працівникам поліції, однак зробив це вимушено після його зупинки працівниками поліції, а відтак, при відсутності інших доказів, підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.307 КК України щодо ОСОБА_7 суд не вбачає.

Епізод по факту заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що проживає в м.Острог разом зі своїм сином ОСОБА_9 , 2005 року народження. Вказує, що її син користувався належним їй мобільним телефоном «Bravis Nova» і вранці 13.06.2018 року пішов гуляти та взяв із собою вказаний телефон. Близько 13:00 год. він повернувся додому та розповів їй, що поблизу ЗОШ №1 він зустрів невідомого хлопця, який сказав, що йому потрібно комусь зателефонувати та попросив у нього телефон, на що її син погодився та надав свій телефон. В подальшому, після того як невідомий хлопець зателефонував комусь, то сказав, що йому потрібно відійти по справах, однак зазначив, що повернеться за декілька хвилин та щоб підтвердити свої слова, надав її сину банківську картку ПриватБанку, яка мала слугувати заставою та гарантією повернення телефону. Однак вказаний хлопець так і не повернувся та телефон не віддав. Зачекавши якийсь час, її син зрозумів, що його обдурили.
Вказала, що на даний час телефон їй повернуто та будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.
Щодо призначення покарання обвинуваченому покладається на розсуду суду та вважає за можливе призначити йому найменш суворе покарання, визначене за дане кримінальне правопорушення.
Показання потерпілої та обвинуваченого по даному епізоду не викликають сумнівів у своїй достовірності, узгоджуються між собою цілком і повністю та кореспондуються з дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Згідно витягу з об`єднаного кримінального провадження №0000211 вбачається, що 13.06.2018 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.190 КК України за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_7 чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом обману та зловживання довірою малолітнього.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 13.06.2018, протоколу огляду від 13.06.2018 вбачається, що в ході огляду було вилучено банківську картку Приватбанк № НОМЕР_3 , яку отримав малолітній ОСОБА_9 від невідомої особи, що шахрайським способом заволоділа його мобільним телефоном.

Згідно висновку експерта №3.2-530/18 від 27.06.2018 встановлено, що ринкова вартість з урахуванням фізичного зносу бувшого у користуванні мобільного телефону «Bravis Nova» станом на 13.06.2018 могла становити 868,66 грн., а згідно довідки від 20.06.2018 вбачається, що станом на 13.06.2018 вартість сім-карти мобільного оператора «Київстар» становила 35 грн., карти пам`яті Micro SD 4 Гб становила 180 грн.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2018 вбачається, що малолітній ОСОБА_9 за рисами обличчя, які він запам`ятав при зустрічі 13.06.2018, впізнав особу на фото №1 ОСОБА_7 .
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за даним епізодом знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України, кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України кваліфікуються як нетяжкі злочини, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України кваліфікується як кримінальний проступок, за вчинення яких передбачено альтернативу видів покарання.
Також судом враховуються наслідки, що настали, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно.
Згідно довідки КП «Острозька ЦРЛ» №176 вбачається, що ОСОБА_7 на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.
Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує активне сприяння ОСОБА_7 у розкритті кримінальних правопорушень та щире каяття.
ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, визнав повністю, висловив щирий жаль з приводу вчинених кримінальних правопорушень та осуд своєї поведінки, попросив вибачення в потерпілих, а також вчинив дії по поверненню викраденого майна.

В той же час, суд враховує, що обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітнього.
Згідно вимоги УІЗ ГУНП в Рівненській області, вироків Сарненського районного суду від 16.06.2016, Славутського міськрайонного суду від 14.05.2019, Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.08.2019 встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий: 10.07.2008 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст.187, ч.1 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 21.12.2009 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21.04.2010 дії перекваліфіковано на ч.2 ст.186 КК України та засуджено за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі; 29.05.2013 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 10.10.2013 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; 16.06.2016 Сарненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.27, ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі; 12.06.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі; 14.05.2019 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 3 років обмеження волі; 20.08.2019 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі.
Згідно ч.1, ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначивши покарання за кожне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Ці вимоги закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Суд, дослідивши всі обставини кримінального провадження враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за умисні корисливі кримінальні правопорушення та знову вчинив аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Таким чином, обставини справи свідчать про те, що незважаючи на неодноразове застосування щодо ОСОБА_7 ст.69 КК України, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив.
Водночас, з урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, при цьому дані про особу обвинуваченого та наявність пом`якшуючих покарання обставин не свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання чи істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та враховуються судом при призначенні йому покарання.

Також суд вважає, що навіть при наявності пом`якшуючих покарання обставин, а також з враховуванням думки потерпілої, до ОСОБА_7 слід застосувати кінцеве покарання у виді обмеження волі, з урахуванням вимог ч.1, 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, а не повного складання покарань у виді 3 років обмеження волі, як просить захисник, оскільки характеризуючі його особу дані та факти неодноразового вчинення ним кримінальних правопорушень вказують на те, що він є небезпечним для суспільства.

При цьому, суд бере до уваги і те, що ОСОБА_7 за невеликий проміжок часу після засудження за попередніми вироками, знову вчинив три умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про його небажання поважати закон та вважає за необхідне обрати покарання у вигляді обмеження волі, оскільки інше, більш м`яке покарання не забезпечать виправлення й перевиховання обвинуваченого.

При цьому дані про особу обвинуваченого не свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання чи є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та враховуються судом при призначенні йому покарання в межах визначених санкціями ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

Дане покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки передбачений законом склад кримінальних правопорушень та рамки покарання відповідають один одному, а також те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Положеннями ч.6 ст.9 КПК України, якою встановлено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.7 КПК України: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та повага до людської гідності, що передбачені, як обовязкові вимоги у ст.370 КПК України.

Крім того, стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.5 ст.72 КПК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2 ст.58 КВК України, строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

У строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

Зарахування строку попереднього увязнення у разі засудження особи до обмеження волі за вироком суду проводиться з урахуванням пп.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 відбував покарання за вироком Нетішинського міського сду від 20.08.2019 та згідно ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 26.06.2020 тимчасово був переведений до слідчого ізолятора для участі в даному судовому провадженні, тому у відповідності до ч.1, 5 ст.72 КК України, ст.58 КВК України, в строк відбуття покарання обвинуваченому слід зарахувати строк часткового відбуття покарання за вироком Нетішинського міського суду від 20.08.2019, строк його слідування з виправного центру, строк його перебування в слідчому ізоляторі, а також строк слідування до виправного центру.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, судових товарознавчих експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 2288 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_7 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.3, 5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

Цивільний позов потерпілими не заявлено.

Керуючись ст.118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 років обмеження волі;
за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років 8 місяців обмеження волі;
за ч.2 ст.190 КК України у виді 4 років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне прокарання ОСОБА_7 призначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.08.2019, у виді обмеження волі строком 4 (чотири) роки один місяць.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_7 з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі за вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20.08.2019.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання: період попереднього ув"язнення за вироком Нетішинського міського суду від 20.08.2019 з 11.05.2019 по 19.08.2019 включно та з 20.08.2019 по день вступу вироку Нетішинського міського суду від 20.08.2019 в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні обмеження волі; час слідування під вартою до ДУ «Крижопільський виправний центр №113» з 20.09.2019 по 23.10.2019 включно, виходячи із співвідношення що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, згідно ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 23.03.2020; строк слідування до ДУ «Рівненськй слідчий ізолятор» та перебування в ДУ «Рівненськй слідчий ізолятор» по даному кримінальному провадженню, згідно ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 26.06.2020, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, починаючи з 12 липня 2020 року і по день прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі за даним вироком.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2288 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.
Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo A536» чорного кольору імей-1: НОМЕР_1 , імей-2: НОМЕР_2 , із чохлом-книжкою, флеш-накопичувачем «Micro-SD 16 gb» та сім-карту мобільного оператора зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 , вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 ; подрібнену речовину рослинного походження, яка є наркотичним засобом канабіс, масою 9,264 г., яка упакована в пакет експертної служби МВС України №1795563 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, банківську картку Приватбанку № НОМЕР_3 , поміщену у спецпакет НПУ №0011998, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1