Справа №463/5000/20
Провадження №1-кс/463/2888/20
У Х В А Л А

31 серпня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 19 травня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000873 від 30.08.2019, -

в с т а н о в и в:

скаржник звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 19 травня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000873 від 30.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.365 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 19 травня 2020 року слідчимОСОБА_4 , винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях працівників патрульної поліції ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Вважає, що оскаржувана постанова є упередженою та передчасною, оскільки слідчим не проведено повного та всебічного розслідування. Зокрема, просить суд прийняти до уваги, що слідчим не виправлено зазначені в ухвалі слідчого судді про скасування попередньої постанови про закриття провадження, недоліки. Зокрема «слідчим не були перевірені шляхом отримання тимчасового доступу до відповідних документів та належним чином досліджені обставини зупинки та затримання ОСОБА_3 працівниками Новороздільського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, зокрема, чи складались протоколи про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання ОСОБА_3 , чи виносилась постанова у справі про адміністративне правопорушення, чи вручалась така заявнику та чи є вона чинною на даний час. Також не було проведено службової перевірки на предмет оцінки законності дій працівників поліції, не перевірено факт звернення заявника за медичною допомогою, не отримано копії його медичних документів та не перевірено такі на предмет їх причинного зв`язку з подією кримінального правопорушення. Встановлення зазначених обставин та дослідження вказаних доказів має правове значення для оцінки наявності в діях працівників поліції ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.»
Мотивуючи власне рішення щодо відсутності складу кримінального правопорушення, слідчий вказує, що в ході «досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії, досліджені всі обставини справи щодо перевірки причетності працівників прокуратури до описаних подій, всі можливості для збирання додаткових доказів вичерпані». Однак, такі мотиви, на думку скаржника не відповідають дійсним обставинам справи та свідчать про неповноту та поверхневість проведення досудового розслідування, оскільки кримінальне провадження не стосується дій працівників прокуратури..
Крім того, проігноровано викладені в заяві про злочин обставини незаконного та безпідставного затримання, заподіяння ОСОБА_3 , ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Отже, вважає, що оскаржувана постанова прийнята без дослідження та належної оцінки усіх доказів, а тому просить скасувати таку.
Скаржник скерував на адресу суду клопотання від 31.08.2020р. про розгляд скарги за його відсутності, вимоги повністю підтримує.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, матеріали кримінального провадження на адресу суду не скерував, а тому в порядку ч.3 ст.306 КПК України суд розглядає дану скаргу без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.
Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно оскаржуваної постанови від 19 травня 2020 року слідчим ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення за ознаками складу , передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України у кримінальному провадженні №0000873 від 30.08.2019 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях працівників патрульної поліції ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
В той же час як вбачається із постанови слідчого від 19 травня 2020 року, слідчим зроблено висновок про відсутній склад злочину передбаченого лише ст.365 КК України в діях працівників патрульної поліції, хоча кримінальне провадження за №0000873 від 30.08.2019 здійснювалось з приводу можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.365 КК України.

Крім цього слід зазначити, що оскаржуваною постановою слідчий «закрив кримінальне правопорушення» хоча ст. 284 КПК України, на яку посилається слідчий, передбачає можливість закриття кримінального провадження.
У своєму листі від 12.08.2020 слідчий ДБР ОСОБА_4 зазначає, що в частині кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, таке прокурором скеровано відповідно до ст.216 КПК України до «Новороздільського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, для подальшого досудового розслідування, оскільки досудовим розслідування спростовано факт причетності працівників поліції до крадіжки грошових коштів ОСОБА_3 »
Отже розслідуючи кримінальне провадження №0000873 від 30.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.365 КК України, слідчий прийняв не передбачене КПК України рішення про закриття кримінального правопорушення за ч. 2ст. 365 КК України, з приводу злочину за ч. 3 ст. 185 КПК України жодного процесуального рішення оскаржувана постанова не містить.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, оскаржувана постанова від 19.05.2020 р. «Про закриття кримінального правопорушення» не відповідає вимогам ст. 284 КПК України на підставі якої винесено вказане рішення слідчого. Також не зважаючи на неодноразову вимогу слідчого суді матеріали кримінального провадження на адресу суду не скеровано, в зв`язку з чим слідчим фактично не представлено суду доказів, наявності підстав для закриття ккримінального провадження. Жодних заперечень з приводу викладених у скарзі вимог, також на адресу суду не скеровано.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається із оскаржуваної постанови слідчим не було проведено всіх необхідних слідчих дій, зокрема не усунуто недоліки допущені при досудовому розслідуванні, про які зазначено в ухвалі слідчого судді від 31 січня 2020 р. (справа № №463/8521/19, провадження №1-кс/463/130/20), якою скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 10.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0000873 від 30.08.2019.

Беручи до уваги наведене, керуючись принципом змагальності кримінального процесу, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_3 слід задоволити, скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 19 травня 2020 року «про закриття кримінального правопорушення».

Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 303-307, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

скаргу ОСОБА_3 - задоволити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 19 травня 2020 року «Про закриття кримінального правопорушення» за ознаками складу , передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України у кримінальному провадженні №0000873 від 30.08.2019 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1