Справа № 524/6287/20
Провадження № 1-кс/524/3316/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0002820 від 05.10.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0002820 від 05.10.2020 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 05.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за фактом умисного пошкодження майна, вчиненого шляхом підпалу.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 05.10.2020 року близько 03 год. 10 хв. за адресою: м. Кременчук, вул. Ватутіна, буд. 27, невідома особа, умисно, здійснила підпал автомобіля марки Nissan д.н.з. НОМЕР_1 .

Встановлено, що даний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким фактично користується її чоловік ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що слідчим СВ Кременчуцького ВП ОСОБА_9 здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000694 від 22.02.2019 року за ч.1 ст. 185 КК України, яке направлено до Автозаводського районного суду м. Кременчук з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , з чим останній не погоджувався та намагався уникнути кримінальної відповідальності за даний злочин, в результаті чого між ОСОБА_4 та слідчим ОСОБА_9 виник конфлікт.

За результатом проведення оперативно-розшукових заходів та проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що за певний час до вчинення підпалу автомобіля, належного ОСОБА_8 , ОСОБА_4 прибув до м. Кременчук, використовуючи автомобіль марки Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору. За декілька годин до вчинення підпалу мобільний термінал ОСОБА_4 з абонентським номером НОМЕР_3 був вимкнений, та увімкнувся через декілька годин після підпалу автомобіля ОСОБА_8 , після чого даний мобільний термінал пересувався з міста Кременчук до міста Полтава.

09.12.2020 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук автомобіля марки Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, під час якого виявлено та вилучено автомобіль марки Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.02.2018 року, ніж чорного кольору в чохлі Colundia з написом MF021Z, балончик TEREN 4M.

Вказані речі постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002820 та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

У ході досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, власником якого є АТ КБ «Приватбанк», фактичним володільцем є ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.02.2018 року, власником якого є АТ КБ «Приватбанк», фактичним володільцем є ОСОБА_4 , обґрунтовуючи тим, що даний автомобіль являється засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за допомогою якого здійснювалось переміщення причетної до вчинення кримінального правопорушення особи до та від місця вчинення останнього, а вилучені речі під час обшуку, а саме: ніж чорного кольору в чохлі Colundia з написом MF021Z, балончик TEREN 4M, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до витягу з ЄРДР створено слідчу групу у складі: заступника начальника СВ ОСОБА_6 , старших слідчих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , слідчих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

Вислухавши думку слідчого, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, володільця майна та його представника, які просять відмовити у задоволенні клопотання, прийняти до уваги заперечення та додані стороною захисту документи, долучені до матеріалів справи, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до наступного.

Органом досудового розслідування за заявою ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування за фактом підпалу транспортного засобу, належного на праві власності останній, яким фактично користується її чоловік ОСОБА_9 .

У ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що до даного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який користується автомобілем марки Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, на якому 05.10.2020 року прибув до м. Кременчука з м. Полтава, та в цей же день виїхав з м. Кременчука до м. Полтава.

На даний час органом досудового розслідування перевіряється факт причетності ОСОБА_4 до підпалу транспортного засобу, який перебуває у володінні ОСОБА_9 , у зв`язку із здійсненням службової діяльності як працівника правоохоронних органів.

Ухвалою слідчого судді від 19.11.2020 року надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, власником якого є АТ КБ «Приватбанк», та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , з метою відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, у ході якого виявлено та вилучено речі, не зазначені в ухвалі слідчого судді, а саме: Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.02.2018 року, ніж чорного кольору в чохлі Colundia з написом MF021Z, балончик TEREN 4M, на які просить накласти арешт слідчий.

Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 1, 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Оскільки в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку не зазначено на необхідність відшукання та вилучення автомобіля марки Honda Accord, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 07.02.2018 року, ножа чорного кольору в чохлі Colundia з написом MF021Z, балончика TEREN 4M, то вилучені предмети є тимчасово вилученим майном в розумінні положень ч. 7 ст. 236 КПК України, а отже питання про накладення арешту на це майно повинно бути вирішено.
У розумінні норм КПК України не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання і вилучення якого було надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, яке слідчий вилучив під час обшуку, проведеного згідно зазначеної ухвали.

У КПК України законодавець чітко розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, та тимчасово вилученого майна. Вони є різними.

Неспроможними є доводи захисту щодо пропуску процесуальних строків звернення з клопотанням з огляду на приписи даної статті. Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За ч. 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує те, що вилучений транспортний засіб автомобіль марки Honda Accord 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, власником якого є АТ КБ «ПриватБанк», фактичним володільцем ОСОБА_4 , на який просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, використовувся як засіб для вчинення кримінального правопорушення, та є речовим доказом у відповідності до вимог ст. 98 КПК України.
Разом з тим, відповідно ст. 170 КПК України, обмежуючи право відчуження, користування та розпорядження даним автомобілем, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.02.2018 року, з метою збереження речового доказу.

Вирішуючи питання про накладення арешту на газовий балончик «Терен 4-М», слідчим суддею враховано те, що вироби "Терен-4М" (ТУ У 29.6-9-2002) призначені для використання правоохоронними органами як засіб активної оборони і являють собою балони аерозольного типу, заповнені препаратом, що містить речовини сльозоточивої та дратівної дії (іррітанти) - морфолід пеларгоновой кислоти (МПК) і CS, та згідно ст. 100 КПК України при вирішення питання долі речових доказів підлягають знищенню.

Відповідно до ст. 195-4 КпАП України, за порушення порядку виробництва, придбання, зберігання чи продажу електрошокових пристроїв і спеціальних засобів, що застосовуються правоохоронними органами, передбачена адміністративна відповідальність.
Крім того, необхідно провести експертне дослідження щодо вилученого ножа на предмет встановлення належності до холодної зброї для прийняття відповідного рішення по даному факту.

Таким чином, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, вважає за необхідне накласти арешт на майно з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0002820 від 05.10.2020 року, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено при проведенні обшуку 08.12.2020 року, а саме на: автомобіль марки Honda Accord, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який на праві власності належить АТ КБ «Приватбанк», фактичним володільцем є ОСОБА_4 , ніж чорного кольору в чохлі Colundia з написом MF021Z, балончик TEREN 4M, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 07.02.2018 року, з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку з метою збереження речових доказів.

Визначити місцем зберігання вилученого автомобіля Honda Accord, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області.

Всі інші вищевказані речі залишити на зберігання в кімнаті збереження речових доказів Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. 29 вересня, 6.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.
Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1