печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференції клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
07.08.2020 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002506 від 04.08.2017 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Зазначене клопотання слідчий мотивував наявною обґрунтованою підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, вчиненого останнім за обставин викладених у підозрі від 06 серпня 2020 року та наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Вислухавши прокурора, який в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, вважаючи такий ступінь втручання в права особи на даному етапі досудового розслідування прийнятним, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, вказавши на те, що більш м`які запобіжні заходи з огляду на визначенні в клопотанні ризики не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши, що підстави для його задоволення відсутні через необґрунтованість підозри, порушення порядку її вручення та відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки відносно ОСОБА_5 в рамках іншого кримінального провадження (№ 0000090) вже обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави (найбільш суворий вид запобіжного заходу), який станом на поточну дату не скасований.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав адвоката ОСОБА_7 та просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В якості доказів обґрунтованості підозри слідчий в клопотанні посилається та долучає до клопотання наступні документи:

-Копії протоколу тимчасового доступу до речей та документів (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу огляду місця події (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу огляду місця події (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу огляду місця події від 05.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу огляду трупу від 06.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 10.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу проведення слідчого експерименту від 10.04.2015 року(в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу проведення огляду місця події від 12.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу проведення огляду місця події від 13.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу огляду речей (документів) від 14.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу огляду речей (документів) від 18.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу обшуку від 11.07.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу обшуку від 11.07.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу огляду речей (документів) від 12.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу огляду речей (документів) від 12.04.2014 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії довідки по вбивству ОСОБА_9 (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копії висновків експерта № 1/406 від 07.04.2014 року; № 8-49п від 22.01.2015 року; № 7-4П від 11.02.2015 року; № 42 від 19.05.2014 року; № 1/406 від 07.04.2014 року; № 1/830 від 18.07.2014 року; № 20-935 від 25.08.2015 року; № 5-109П від 03.11.2015 року; № 50-к від 21.11.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 20.07.2020 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія протоколу проведення слідчого експерименту від 20.07.2015 року(в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія протоколу додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 14.07.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія протоколу проведення слідчого експерименту від 15.07.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія повідомлення про підозру ОСОБА_11 від 21.07.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія постанови про розшук підозрюваного від 15.08.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія повідомлення про підозру ОСОБА_12 від 21.07.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія повідомлення про підозру ОСОБА_12 від 30.10.2016 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія пам`ятки про процесуальні права та обов`язки ОСОБА_12 (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія постанови про розшук підозрюваного від 15.08.2015 року (в рамках кримінального провадження № 0000090);

-Копія обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000090 від 04.04.2014 року;

Отже, всі зазначені вище слідчі дії було здійснено в рамках іншого кримінального провадження (№ 0000090). В кримінальному провадженні № 0000090 відносно ОСОБА_5 складено обвинувальний акт за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 146 п.п.3, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, який скеровано до суду та як вбачається з матеріалів доданих до клопотання слідчого останній перебуває на розгляді Городищенського районного суду Черкаської області.

Відповідно до відповідно до ст. 110 КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного та юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Одночасно, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення в рамках конкретного кримінального провадження, за конкретними обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Враховуючи те, що матеріали клопотання не містять додаткових фактів, які базуються на проведених у кримінальному провадженні № 0002506 від 04.08.2017 року процесуальних діях слідства, а слідчий, як на підставу обґрунтованості підозри, надає копії процесуальних документів з іншого кримінального провадження (№ 0000090), на підставі яких складено та скеровано відносно ОСОБА_5 обвинувальний акт, який перебуває на розгляді іншого суду, вважати підозру у кримінальному провадженні № 0002506 від 04.08.2017 року за фактом вбивства ОСОБА_13 обґрунтованою та такою що не піддається сумніву не можливо.

Крім того відповідно до письмової підозри у кримінальному провадженні № 0002506 від 04.08.2017 року ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 177 КПК України письмове повідомлення про підозру повинно містити «6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру».

У відповідності до фабули письмової підозри кримінальному провадженні № 0002506 від 04.08.2017 року, яка стала підставою звернення слідчого з клопотанням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , вказано, що громадянин ОСОБА_14 в невстановлений час, у не встановленому місці, з корисливих мотивів надав невстановленій особі згоду на створення стійкого ієрархічного об`єднання - злочинної організації та участі у ній в якості організатора - керівника. При цьому в письмовій підозрі, не наведено, що факт створення злочинної організації органом досудового розслідування було доведено, та у відношенні гр. ОСОБА_14 було постановлено обвинувальний вирок.

Відповідно до письмової підозри вказано, що ОСОБА_14 , в невстановлений слідством час, з невстановленою особою у не встановленому місці, узгодили план спільної злочинної діяльності з учасниками злочинної організації та її ієрархію. Пізніше, відповідно до вказаної письмової підозри, ОСОБА_14 з невстановленою особою, у не встановлений час у не встановленому місці визначив рядових виконавців злочинної організації ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та інших не встановлених органом досудового розслідування осіб.

Крім того, в письмовій підозрі зазначається, що в проміжок часу з листопада 2013 року 02.04.2014 року (отже не в встановлений час), у не встановленому місці, від не встановленої особи ОСОБА_14 отримав замовлення на викрадення та умисне вбивство активіста та учасника «Самооборони Євромайдану Черкаської області» журналіста ОСОБА_13 . Також в письмовій підозрі зазначається, що рядові учасники злочинної організації ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , їх безпосередні керівники ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак в період часу з листопада 2013 року по 02.04.2014 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці, достовірно розуміючі всі етапи злочинного плану щодо викрадення та умисного вбивства ОСОБА_13 та передбачаючи настання усіх суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що у випадку безумовного виконання вказівок ОСОБА_14 останні можуть сподіватись на матеріальну винагороду у вигляді незаконного збагачення, з корисливих мотивів, надали свою згоду на вказівку ОСОБА_14 , щодо викрадення та умисного вбивства ОСОБА_13 .

Відповідно, до вказаних вище фактичних обставин справи, зазначених в письмовій підозрі, відсутнє посилання на час, місце, спосіб вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, що є порушенням п. 6 ч. 1 ст. 177 КПК України. Матеріали справи та письмове викладення підозри ОСОБА_5 не містить конкретних посилань на вчинення останнім обґрунтованих підстав для вручення підозри.

Крім того, письмова підозра ОСОБА_5 в порушення вимог п. 3 ст. 184 КПК України не містить викладу обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, вказана підозра лише містить нічим не підтвердженні припущення слідчого, які базуються, як зазначено вище на процесуальних документах використаних стороною обвинувачення в рамках іншого кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Враховуючи викладене підозру у кримінальному провадженні № 0002506 від 04.08.2017 року за фактом участі у злочинній організації по вбивству ОСОБА_13 вважати обґрунтованою та такою, що не піддається сумніву не можливо.

У відповідності до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Положення ст. 194 КПК України декларують, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 16.07.2020 року у справі № 704/16/16-к (кримінальне провадження № 0000090) продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , без можливості внесення застави до 16.08.2020 року, тобто на дату звернення слідчого з клопотанням про обрання запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0002506 від 04.08.2017 року відносно ОСОБА_5 вже діє найсуворіший визначений КПК України запобіжний захід.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Виходячи з норм ст. 337 КПК України прокурор мав можливість висунути додаткове обвинувачення в рамках кримінального провадження №0000090 та вирішити питання, щодо запобіжного заходу ОСОБА_5 але таким правом не скористався.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, слід врахувати те, що у кримінальному провадженні №0000090 ОСОБА_5 вже застосовано запобіжний захід та здійснюється судове слідство (а у разі повернення прокурору - досудове розслідування) щодо обставин вчинення дій, скоєних стосовно активіста і журналіста ОСОБА_13 .

Згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже, на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Звернувшись до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчим у поданому клопотанні, а прокурор під час його розгляду не надали вагомих аргументів та доводів, підтверджених належними доказами про те, що є неможливим здійснення дій визначених ст. 337 КПК України, а також те, що існує реальна загроза вчинення підозрюваним дій визначених ст. 177 КПК України (підозрюваний перебуває в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор»).

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

З урахуванням встановленого, слід визнати те, що стороною кримінального провадження не було доведено наявності всіх визначених ч. 1 ст. 194 КПК України обставин, а в даному випадку посилання на саму лише тяжкість кримінального правопорушення, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_5 06 серпня 2020 року з урахуванням наявності судового слідства у кримінальному провадженні №0000090, де складено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 146 п.п.3, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,184, 192-194,198 395,532,534 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1