Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 листопада 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 (далі прокурор) на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000201 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 07 серпня 2016 року) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_13 ,

прокурора ОСОБА_14

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції

Згідно оскаржуваної ухвали, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000201 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 07 серпня 2016 року) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК Україн повернуто прокурору.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що ані положеннями розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», ані іншими нормативно-правовими актами не зобов`язано суди повертати обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за обвинуваченням особи у вчиненні злочину і проступку.

Як вбачається з ухвали суду, на думку суду першої інстанції, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст.358 ч.4 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів та відноситься до кримінальних проступків і дане кримінальне провадження не призначено до судового розгляду, то за таких обставин, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження слід повернути прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувавши ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, пояснення захисників обвинувачених, які поклались на розсуд суду, колегія суддів дійшла висновку щодо постановлення рішення про скасування ухвали і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з таких підстав.

Так, як встановлено із матеріалів провадження, за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000201, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2016, слідчим CB Луцького ВП ГУ НП у Волинській області 16.06.2020 складено та підписано обвинувальний акт, який в цей самий день затверджений та підписаний прокурором у кримінальному провадженні. Після чого, обвинувальний акт з реєстром був вручений усім підозрюваним та їх захисникам , про що останні написали відповідні розписки.

Відповідно з чинним кримінально-процесуальним законодавством повернення обвинувального акту прокурору передбачає формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Вагомі недоліки для повернення обвинувального акта можуть бути: наявність в наданих документах положень, що суперечать один одному, відсутність підпису слідчого (крім випадків, коли прокурор склав обвинувальний акт самостійно), чи затвердження прокурором, до обвинувального акта не долучено передбачених законом додатків, недопустима натуралізація опису злочину.

До того ж, ні законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», ні іншими нормативно-правовими актами не зобов`язано суди повертати обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за обвинуваченням особи у вчиненні і злочину і проступку. В порушення вимог ст.334 КПК України судом не було досліджено питання щодо можливості та необхідності виділення матеріалів провадження щодо проступків, а безпідставно повернуто обвинувальний акт прокурору.

Відповідно до ч.2 ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Частиною 6 статті 22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.1 ст.21 КПК України, гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом.

Як вбачається із технічного запису судового засідання, судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання з`ясовано думки всіх учасників судового засідання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. Всі учасники висловили свої позиції, щодо необхідності призначення обвинувального акту судового розгляду , заперечували щодо проявленої ініціативи суду про повернення обвинувального акту прокурору . Крім того, стороною захисту завчасно до початку підготовчого судового засідання подано клопотання про закриття кримінального провадження, яке судом вирішено не було. З`ясування позиції учасників судового засідання з цього питання мало істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення .

До того ж, колегією суддів встановлено, що у резолютивній частині ухвали від 18.08.2020 безпідставно зазначено, що вона оскарженню не підлягає .

На думку колегії суддів, вказані висновки суду не грунтується на вимогах Закону, зокрема, суперечать Конституції України та чинному Кримінальному процесуальному кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.55, п.8 ч.2 ст.129 Конституції України та офіційного тлумачення відповідних правових норм, наведеного у Рішенні Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується Визначеними Конституцією України основними засадами, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій. Однією з таких засад є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Аналогічна норма міститься й у ч.4 ст.314 КПК України, згідно якої ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Крім того, статтею 24 КПК України також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Пунктом 1 ч.1 ст.395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції подається через суд, який ухвалив судове рішення.

Згідно п.2 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За вимогами ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

У ст.314 КПК України зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також в ст.. 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

При складанні обвинувального акту у даному кримінальному провадженні слідчим, прокурором дотримано вимоги, передбачені ст.291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Як встановлено колегією суддів, з пред`явленого обвинувачення слідує, що фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, які слідчий, прокурор вважали встановленими, викладені так, як це відомо органам досудового розслідування на підставі доказів , що є в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, суд першої інстанції не навів в оскаржуваній ухвалі невідповідностей обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000201 від 07.09.2016 про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, вимогам ст.291 КК України.

Що стосується посилань суду на вимоги п.5 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.5 розділу II Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617 - VIII , який вступив в силу 01 липня 2020 року (далі - Закон 2617 - VIII), обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурором для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Відповідно до ст.217 КПК України (в редакції Закону 2617 - VIII) у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення , щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами). Не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються.

Згідно ч.ч.5, 6 ст.217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором та не може бути оскаржене.

З системного аналізу положень КПК України слідує, що з 01 липня 2020 року судам необхідно повертати обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за обвинуваченням особи у вчиненні проступків, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження 17 червня 2020 року прокурором у кримінальному провадженні відділу прокуратури Волинської області було направлено до Луцького міськрайонного суду Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000201 від 07.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 , ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України.

Дійсно, колегія суддів погоджується із міркуванням суду першої інстанції про те, що діяння, інкриміновані за ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, є злочинами, а діяння за ч.2 ст.28 ч.4 ст.358 КК України кримінальними проступками.

Проте, ані положеннями розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», ані іншими нормативно-правовими актами не зобов`язано суди повертати обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за обвинуваченням особи у вчиненні і злочину, і проступку.

Крім того, рішення прокурора про об`єднання кримінальних проваджень за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, було прийнято прокурором в ході досудового розслідування, виходячи із конкретних обставин кримінального провадження до вступу у законну силу змін до ч.2 ст.217 КПК України, внесених Законом 2617 - VIII , на підставі діючого на момент прийняття рішення кримінального процесуального закону, а тому посилання суду першої інстанції при поверненні обвинувального акта прокурору на вказані положення є безпідставними.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.334 КПК України (в редакції Закону 2617 VIII) матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

З цих підстав, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України, а матеріали кримінального провадження такими, що підлягають поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000201 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 07 серпня 2016 року) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та не може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3