ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/229/21 Справа № 210/5250/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року було відмовлено в задоволенні подання адміністрації ДУ Криворізька виправна колонія (№80) та спостережної комісії щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, яким засуджений за ст.185 ч.3 КК України, до покарання у вигляді 04 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 02 роки.
Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року набрав законної сили 30 червня 2015 року.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 , засудженого вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року набрав законної сили 30 червня 2015 року, та направлено для відбування покарання згідно вироку у вигляді 04 років позбавлення волі.
Ухвала набрала законної сили 22 вересня 2017 року.
На час звернення адміністрації колонії до суду, засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку призначеного покарання.
Окрім цього, ОСОБА_7 за час відбуття покарання не має жодного стягнення, має лише два заохочення, при цьому, в місцях позбавлення волі перебуває з 26 грудня 2017 року, та котрі отримані незадовго до вирішення питання про направлення даних матеріалів до суду, та мають несистематичний характер, таким чином, на протязі всього часу відбування покарання не проявляв достатніх дій, спрямованих на доведення свого виправлення.
Згідно наявних у поданні та особовій справі матеріалів що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній перебуває в місцях позбавлення волі з 26 грудня 2017 року, на теперішній час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, залучений до праці різноробочим цеху ДПД-2 виробництва установи, має дохід лише за травень 2020 року, доходу за інші періоди часу не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. До загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався у зв`язку з наявністю відповідної освіти, не бере участь у роботі самодіяльних організацій. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. На профілактичному обліку установи не знаходиться, згідно вироку суду вину визнав повністю, позову не має.
26 грудня 2019 року, засіданням комісії ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» на предмет розгляду особових справ засуджених для вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України, відмовлено в направленні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 для вирішення питання про застосування ст.82 КК України, за заявою засудженого.
Згідно щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 , останній має оцінку ступеню виправлення станом на 08 липня 2020 року: «засуджений довів своє виправлення».
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що за час відбування покарання має позитивну характеристику, дотримується вимог, які визначають порядок відбування покарання та режим дня виправної установи, залучений до праці різноробочим Цеху ДПД-№2 виправної установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, ввічливо спілкується з персоналом та адміністрацією колонії, спальне місце утримує в чистоті та порядку, а тому вважає, що такою поведінкою довів своє виправлення та має право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилався на її необґрунтованість та безпідставність, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, яким засуджений за ст.185 ч.3 КК України, до покарання у вигляді 04 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 02 роки. Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року набрав законної сили 30 червня 2015 року.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 , засудженого вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року набрав законної сили 30 червня 2015 року, та направлено для відбування покарання згідно вироку у вигляді 04 років позбавлення волі.
Ухвала набрала законної сили 22 вересня 2017 року.
На час звернення адміністрації колонії до суду, засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку призначеного покарання.
За час відбуття покарання, а саме з 26 грудня 2017 року, ОСОБА_7 має лише два заохочення, які отримані незадовго до направлення матеріалів особової справи засудженого до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, що на думку колегії суддів, свідчить про несистематичний характер та пасивну поведінку засудженого за час відбування покарання.
Згідно наявних у поданні та особовій справі матеріалів що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній залучений до праці різноробочим цеху ДПД-2 виробництва установи, має дохід лише за травень 2020 року, доходу за інші періоди часу не має.
Таким чином, з огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, оскільки останній не довів своєю поведінкою факту виправлення. Більш того, ОСОБА_7 за весь час відбування покарання проявляв себе пасивно, про свідчить наявність лише двох заохочень, отриманих незадовго до звернення із питанням щодо застосування положень ст. 81 КК України, а також, те, що останній на підприємстві установи нібито працевлаштований, однак дохід отримано лише за травень 2020 року, що також свідчить про несистематичність сумлінної поведінки засудженого.
Щодо посилань засудженого в апеляційній скарзі на позитивну характеристику, добропорядні взаємовідносини як із іншими засудженими, так і адміністрацією установи та на утримання в чистоті і порядку спального місця, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та надуманими, оскільки дотримання умов відбування покарання та дисципліни, в тому числі і у спілкуванні з оточуючими, є нормою поведінки всіх засуджених під час відбування покарання у виправних установах.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4