КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, в інтересах якої подана апеляційна скаргі, - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, та призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком на 2 роки.

Згідно з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 у невстановлений судом час з метою наживи та звідництва для розпусти створила місце розпусти. Для діяльності (функціонування) місця розпусти обвинувачена ОСОБА_7 , у вересні 2014 року, винайняла квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , обладнала квартиру охоронною системою, підібрала осіб жіночої статі до заняття проституцією та розмістила у мережі Інтернет оголошення із зображеннями оголених дівчат, у яких пропонувала послуги надання останніми сексуального характеру за грошову винагороду у розмірі від 800 грн. до 3000 грн. за годину послуг, зазначивши свої номери телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , та розподілила умови наживи від надання сексуальних послуг, оговоривши що вона буде отримувати п`ятдесят відсотків отриманої винагороди з кожної повії за надання послуг інтимного характеру, інші п`ятдесят - це винагорода повіям та затрати по утриманню квартири.

Після чого, приблизно через 2 тижні, як їй на робочий телефон, що був нею викладений в Інтернеті зателефонували співробітники Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУМВС України в м. Києві та повідомили про необхідність платити кошти за те, щоб мати можливість працювати та не мати проблем із міліцією, та домовились про зустріч, під час якої задля убезпечення викриття діяльності створеного місця розпусти ОСОБА_7 дійшла згоди із співробітниками Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУМВС України в м. Києві, у тому числі із заступником начальника відділу вказаного управління ОСОБА_6 , що останні, використовуючи своє службове становище, будуть забезпечувати умови для безперешкодного функціонування організованого ОСОБА_7 місця розпусти, тобто безпосередньо будуть сприяти зайняттю проституцією у вказаному місці розпусти, факти діяльності (функціонування) цього місця розпусти документувати не будуть, заходи по притягненню осіб, які займаються проституцією у ньому, до адміністративної відповідальності упереджатимуть.

При цьому ОСОБА_6 (матеріалами відносно якого виділені в окреме провадження), ОСОБА_9 (якого 24.09.2015 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 303, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 302, ч. 28 ч. 2 ст. 302, 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки) та ОСОБА_7 за невстановлених обставин та у невстановленому місці, оговорили суму грошової винагороди, яку остання повинна сплачувати за забезпечення зайняття проституцією у АДРЕСА_2 , тобто у місті розпусти, створеному ОСОБА_7 , домовившись, що вона щомісячне буде сплачувати ОСОБА_6 та іншим співробітникам УБПЗТЛ 1000 доларів (в еквіваленті 15 грн. 40 коп. за 1 долар) будуть у безготівковому розрахунку за покупку годинника на зазначену суму на сайті, який їй дали, а також додатково 1000 доларів США «на руки» особисто ОСОБА_6 , які йому буде передавати ОСОБА_10 .

Натомість ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,та ОСОБА_6 та пообіцяли, що безпосередньо спільно з іншими співробітниками УБПЗТЛ ГУ МВС України у м. Києві будуть здійснювати дії, спрямовані на забезпечення зайняття проституцією у квартирі АДРЕСА_2 та будуть гарантом безперешкодного надання повіями інтимних послуг за цією адресою.

У період з вересня 2014 року по 27.03.15 включно, ОСОБА_7 кожного місяця передавала ОСОБА_11 для передачі ОСОБА_6 1000 доларів США та купувала годинник на сайті вартістю еквівалентній 1000 доларів США (в еквіваленті 15 грн. 40 коп. за 1 долар) та неодноразово, безперешкодно вчиняла звідництво з метою наживи осіб чоловічої статі, які бажали отримати послуги інтимного характеру, із повіями, які нею були підібрані для надання сексуальних послуг у місці розпусти у квартирі у АДРЕСА_2 , зокрема, 27.03.15 р. звела повію на ім`я ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з чоловіком на ім`я ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якому повія ОСОБА_12 надала послуги інтимного характеру отримавши за це 3500 грн., 50 процентов з яких повинна була передати ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_16 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , просить скасувати вирок Голосіївського районного суду м. Києва 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, апелянт, посилаючись на недотримання судом вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, вказує на те, що суд безпідставно констатував у вироку винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_6 та зробив висновок про те, що ОСОБА_6 вчинив пособництво злочинним діям ОСОБА_7 .

Також апелянт стверджує, що ОСОБА_6 , хоча і не був визнаний учасником кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , вправі захищати свої права, свободи та інтереси, яких стосується вирок у даному проваджені шляхом звернення до апеляційної інстанції з його оскарженням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Приймаючи до розгляду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на вирок суду щодо ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з правової позиції Верховного Суду України щодо права на апеляційне оскарження вироку суду, викладеної у постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, яка полягає у тому, що особа, яка не була учасником судового розгляду у кримінальному провадженні щодо іншої особи, має право звернутися з оскарження вироку суду, ухваленого на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим у цьому провадженні, якщо вирок стосується прав, свобод та інтересів особи, яка звертається з оскарженням.
Викладаючи в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визначного судом доведеним щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила певні дії, які були кваліфіковані за ч. 2 ст. 302 КК України.
Окрім цього, у вироку щодо ОСОБА_7 вказано, що ОСОБА_7 дійшла до згоди з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) про те, що останній, використовуючи своє службове становище заступника начальника відділу Управління по боротьбі зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУМВС України в м. Києві, буде забезпечувати умови для безперешкодного функціонування організованого ОСОБА_7 місця розпусти, та обвинувачена в період з вересня 2014 року по 27березня 2015 року кожного місця передавала ОСОБА_9 (засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2015 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 303, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 302, ст. 28, ч. 2 ст. 302, 70, 75, 76 КК України) для передачі ОСОБА_6 по 1000 доларів США.
Отже, при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, у вироку щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції встановив вчинення певних дій особою, щодо якої кримінальне провадження у суді не розглядалось, яка не брала участі у судовому розгляді, але при цьому у вироку зазначено прізвище цієї особи.
Висновок, викладений у вироку щодо ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_6 вчиняв певні дії, є констатацією співучасті останнього з обвинуваченою, щодо якої ухвалено вирок. Такий висновок суду першої інстанції не узгоджується з загальними засадами кримінального провадження: принципами верховенства права і презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини (ст.ст. 8, 17 КПК України), свідчить про нехтування презумпцією невинуватості та права на справедливий судовий розгляд, що є неприпустимим з точки зору дотримання прав і свобод громадянина ОСОБА_6 .
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в мотивувальній частині вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 зазначення прізвища особи щодо якої кримінальне провадження у суді не розглядалось та яка не брала участі у судовому розгляді, є безпідставним, отже, за наслідками апеляційного розгляду вирок щодо ОСОБА_7 необхідно змінити, вказавши замість прізвища ОСОБА_6 , на особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити, вказавши в мотивувальній частині вироку замість прізвища ОСОБА_6 - "особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження".

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/1051/2020 Категорія КК: ч. 2 ст. 302

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_17
Доповідач ОСОБА_1