У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000150

за апеляційною скаргою прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Некрасовка, АРК, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Миколаївський

слідчий ізолятор»

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ( в режимі відеоконференції )

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2020 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 23.01.2013, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор посилається на те, що обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а посилання суду на відсутність в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального провадження є безпідставним, оскільки в обвинувальному акті вони викладені в повному обсязі, виконано всі вимоги ст.291 КПК.

Зазначає, що у фабулі обвинувачення зазначено повний та послідовний виклад фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкримінованих їм кримінальних правопорушень, анкетні дані вказані вірно.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000150 у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення, в ньому лише зазначено про обґрунтоване повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

З цих підстав, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні вже повертався прокурору згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.08.2019, яка не була оскаржена та набрала законної сили. Недоліки обвинувального акту в частині формулювання обвинувачення, а не лише зазначення про обґрунтоване повідомлення про підозру, викладені в зазначеній ухвалі суду, так і не були виконані в цій частині прокурором.

На думку суду першої інстанції, в обвинувальному акті обвинувачення викладене таким чином, що не дозволить суду дотриматись вимог кримінального процесуального закону щодо роз`яснення обвинувачення, меж судового розгляду і прийняття рішення щодо кожного епізоду обвинувачення окремо, оскільки, вчинені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дії, які становлять зміст обвинувачення, викладені суцільно і в подальшому кваліфіковані за двома статтями Кримінального кодексу. Тобто прокурором в обвинувальному акті не конкретизовано, які саме дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 склад якого кримінального правопорушення становлять.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які вважали прийняте судом рішення вірним, заслухавши вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши доводи захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку клопотання про зміну запобіжного заходу, апеляційній суд дійшов до наступного.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону є безпідставними.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зазначені вимоги закону дотримані при складанні обвинувального акта, оскільки в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено повний та послідовний виклад фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкримінованих їм кримінальних правопорушень, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України не ґрунтується на вимогах закону та судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 від 14 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб. Останньому продовжено строк тримання під вартою до 15 жовтня включно.

17 серпня 2020 року до Миколаївського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Розглянувши дані клопотання, суд враховує наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 тримається під вартою з 25 лютого 2013 року, на момент апеляційного розгляду ОСОБА_6 утримується під вартою більше 7 років 6 місяців, тобто тривалий час.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. визначено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Тому, з урахуванням наведеного, з метою недопущення надмірно тривалого тримання підозрюваного під вартою до постановлення рішення у справі, враховуючи дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має дружину та постійне місце проживання, суд вважає, що подальше продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою не є виправданим.

За такого, клопотання захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000150 у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених за ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Клопотання захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 задовольнити. Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладенням на нього обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3