Справа № 643/7077/18
Провадження № 1-в/643/430/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду клопотання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 24.01.2020 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 24.01.2020 Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 70 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно зі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтовано тим, що у зв`язку зі змінами у законодавстві про кримінальну відповідальність виникла необхідність у приведенні вироку Московського районного суду м. Харкова від 24.01.2020 у відповідність до таких змін.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розгляд клопотання проводити у його відсутність.
Засуджений в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином.
Суд, розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали та матеріали кримінальної справи, суд встановив наступне.
Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Вироком Московського районного суду м.Харкова від 24.01.2020, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, та йому на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначене покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. З 10.03.2020 ОСОБА_4 перебуває на обліку в Московському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області.
У поданні порушується питання приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 вироку Московського районного суду м.Харкова від 24.01.2020. Як слідує з подання органу пробації, його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. При цьому орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить замінити засудженому ОСОБА_4 призначене покарання. Відтак подання не містить і мотивів з яких виходив орган пробації звертаючись до суду з вказаним поданням.
За приписами ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII) з 01 липня 2020 року частину 1 ст. 185 КК України викладено в такій редакції: Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
У відповідності до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
За ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.
Однак згідно вироку Московського районного суду м.Харкова від 24.01.2020 ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
З огляду на викладене, враховуючи правила ч. 3 ст.74КК України та положення Закону №2617-VIII про внесення змін до ч. 1 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав приведення вироку суду від 24.01.2020 у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII, оскільки міра покарання у вигляді 2 років позбавлення волі призначена ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, тобто за ч. 2 ст. 185 КК України, не перевищує санкцію нового закону, яка визначена ч. 2 ст.185КК України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».
Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч. 1 ст. 72 КК України, оскільки можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України). У даному випадку засуджений покарання не відбував, оскільки фактично звільнений від відбування покарання вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте ним покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання органу пробації.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 26, 372, 535, 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 24.01.2020 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1