УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002153 від 16.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
16.08.2020 року до ЧЧ Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , в якій він просить прийняти заходи правового характеру, щодо невстановленої особи, яка 28.05.2020 незаконно заволоділа транспортним засобом потерпілого марки «Toyota PRIUS», 2010 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », номер шасі « НОМЕР_2 », а саме здійснила його незаконну перереєстрацію без відома потерпілого. Автомобіль потерпілим було залишено 23.05.2020 в автосалоні «АвтоСіті 2» за адресою: м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 12, де транспортний засіб здавався в оренду, про незаконну перереєстрацію дізнався 16.08.2020, побачивши оголошення про його продаж на інтернет веб-сайті «АвтоРіа». Сума завданої матеріальної шкоди становить близько 280 000 гривень. ЄО 25221.
25.07.2019 було допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що у нього у володінні перебував автомобіль марки «Toyota PRIUS», 2010 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », номер шасі « НОМЕР_2 », який він продав своєму товаришу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак право власності залишилось за ОСОБА_5 23.05.2020 на рекламу автосалону «Авто Сити 2», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 12, щодо оренди автомобіля, відреагував гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виявив бажання орендувати вищевказаний автомобіль. Орендувавши вказаний автомобіль на тиждень, ОСОБА_7 продовжив оренду ще на один тиждень, розрахувавшись за неї. Однак, після закінчення строку оренди, ОСОБА_7 повідомив, що вищевказаний автомобіль він передав іншій особі. 10.06.2020 ОСОБА_7 написав розписку про те, що він зобов`язується повернути гроші за автомобіль в сумі 6000 доларів США до 15.06.2020. Однак 15.06.2020 ОСОБА_7 повідомив, що в нього немає коштів, щоб розрахуватись за автомобіль. 16.08.2020 гр. ОСОБА_6 зайшов на інтернет-сайт «Авто Ріа», де побачив оголошення про продаж автомобіля марки «Toyota PRIUS», 2010 року випуску, білого кольору, номер шасі « НОМЕР_2 ». Крім того ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стало відомо, що вказаний автомобіль було перереєстровано та видано новий державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Звернувшись до ТОВ «КСН-СЕРВІС», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 22, де їм надали копії договору купівлі-продажу автомобіля марки «Toyota PRIUS», 2010 року випуску, білого кольору, номер шасі « НОМЕР_2 », згідно якого новим власником вказаного автомобіля являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стало відомо, що була оформлена довіреність від імені ОСОБА_5 на ОСОБА_9 , однак жодних довіреностей ані ОСОБА_5 , ані ОСОБА_6 не видавали.
Крім того, в ході досудового розслідування було надано запит до приватного нотаріусу ОСОБА_10 , офіс якої розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка нібито посвідчувала довіреність від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_9 , з метою підтвердження або спростування факту видачі нею довіреності 23.05.2020, виготовленої на спеціальному бланку «НОІ 687683». На вказаний запит було отримано відповідь від приватного нотаріуса ОСОБА_10 про те, що нею, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 23 травня 2020 року довіреність від імені ОСОБА_5 , за реєстровим № 650, виготовлена на спеціальному бланку «НОІ 687683» не посвідчувалась та не видавалась.
В ході проведення слідчо-розшукових дій працівниками ВКП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, було встановлено місцезнаходження вказаного автомобіля. 01.09.2020 слідчим СВ було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, в ході якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Toyota PRIUS», 2010 року випуску, білого кольору, номер шасі « НОМЕР_2 », д.н.з. НОМЕР_3 , ключі від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія № НОМЕР_4 .
В ході досудового розслідування було встановлено, що зміна власника вищевказаного транспортного засобу відбулась на підставі підроблених документів та те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки останній власник вказаного транспортного засобу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 придбав його за свій власний кошти, вважаючи, що вказана угода була законною, а наразі йому стало відомо про те, що вказаним транспортним засобом незаконно заволоділи, після чого продали саме йому та грошові кошти йому повернено не буде.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно в подальшому може бути використано, як докази, вбачається необхідність арештувати майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду 01.09.2020 за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, а саме: автомобіль марки «Toyota PRIUS», 2010 року випуску, білого кольору, номер шасі « НОМЕР_2 », д.н.з. НОМЕР_3 , ключі від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія № НОМЕР_4 .
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Від власника транспортного засобу ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Відповідно до заяви, останній не заперечував проти задоволення клопотання та просив передати транспортний засіб на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .. Від ОСОБА_6 надійшла заява про передачу транспортного засобу йому на відповідальне зберігання. ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Так, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно автомобіля марки «Toyota PRIUS», д.н.з. НОМЕР_3 , існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є об`єктом кримінально протиправних дій, зокрема, як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування здійснюється за фактом незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Як вбачається з постанови про долучення до кримінального провадження речових доказів від 01.09.2020 року, вилучене в ході огляду майно визнане речовими доказами в рамках кримінального провадження №0002153 від 16.08.2020 року.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій з вказаним майном.

3.3. Завдання та необхідність арешту частини майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі та документи можуть бути використані в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження.
При цьому, оскільки такі речі та документи є об`єктом кримінально-протиправних дій, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх можливого переховування, зміни, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі та документи.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002153 від 16.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході огляду 01.09.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, а саме: автомобіль марки «Toyota PRIUS», 2010 року випуску, білого кольору, номер шасі « НОМЕР_2 », д.н.з. НОМЕР_3 , ключі від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія № НОМЕР_4 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1