Провадження № 1-кп/742/49/20
Єдиний унікальний № 741/357/18
ВИРОК
Іменем України
04 вересня 2020 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2016 року за №0001627, об`єднане із кримінальним провадженням №0000304 від 03 березня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ніжина Чернігівської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не працюючого, одруженого, раніше судимого 29 жовтня 2013 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання та встановленням іспитового строку на 3 роки; 28 травня 2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185, ч.1 ст.28, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 01 року 02 місяців обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1, ст.ст.9, 10 Закону України «Про амністію у 2014 році», ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2013 року підлягав самостійному виконанню за зареєстрованим місце проживання в АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст.190 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Баранчинський Кушвидського району Свердловської області, громадянка України, маючої повну загальну середню освіту, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 ,
за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , яка підтверджувала перед потерпілим ОСОБА_4 повідомлені ним відомості, шляхом обману, видаючи себе за власника дачного господарства, розташованого в садовому кооперативі «Райдуга» під номером 6 в м.Ніжин, представляючись ОСОБА_8 , повідомляючи при цьому, що для оформлення майбутнього договору купівлі-продажу йому потрібно виготовити необхідні документи, з метою протиправного збагачення з корисливих мотивів заволодів належними ОСОБА_4 грошовими коштами в сумі 1400 доларів США, що станом на 01.09.2016 еквівалентно 36513,68 гривень, та 2000 гривень, які були передані останнім за невстановлене досудовим слідством число зустрічей у кількості не більше десяти, не менше однієї з яких відбулося у невстановлений досудовим слідством день та час періоду з 01.09.2016 до 30.09.2016 за місцем реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке водночас є місцем постійного проживання останньої, за адресою: АДРЕСА_1 , решта у невстановлених досудовим слідством місцях протягом вказаного періоду, під приводом необхідності виготовлення потрібних документів для оформлення майбутнього договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна в рахунок його ціни, чим потерпілому ОСОБА_4 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 38513,68 гривень.

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , усуваючи перешкоди у протиправному заволодінні останнім чужим майном, перебуваючи за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлені досудовим слідством дні та час періоду з 01.09.2016 до 30.09.2016, підтверджувала перед потерпілим ОСОБА_4 повідомлені ОСОБА_5 відомості про те, що його ім`я ОСОБА_8 , у його власності наявне дачне господарство, розташоване в садовому кооперативі «Райдуга» під номером 6, яке він має намір продати, однак для оформлення майбутнього договору купівлі-продажу йому потрібно виготовити необхідні документи, будучи достовірно обізнаною в тому, що вказані відомості не відповідають дійсності, обумовивши, таким чином, шляхом обману у ОСОБА_4 впевненість у їх достовірності, з метою протиправного збагачення третьої особи з корисливих мотивів сприяла вчиненню ОСОБА_5 заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 1400 доларів США, що станом на 01.09.2016 еквівалентно 36513,68 гривень, та 2000 гривень, які були передані останнім за невстановлене досудовим слідством число зустрічей у кількості не більше десяти, не менше однієї з яких відбулося у невстановлений досудовим слідством день та час періоду з 01.09.2016 до 30.09.2016 за місцем реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке водночас є місцем постійного проживання останньої, за адресою: АДРЕСА_1 , решта у невстановлених досудовим слідством місцях протягом вказаного періоду, під приводом необхідності виготовлення потрібних документів для оформлення майбутнього договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна в рахунок його ціни, чим потерпілому ОСОБА_4 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 38513,68 гривень.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що в 2016 року на сайті ОLХ прочитав повідомлення про продаж садового будинку, продавець ОСОБА_9 . За попередньою домовленістю по телефону зустрівся із даною особою, яка представилася на ім`я ОСОБА_9 . Останній повідомив, що документи пошкодженні, але їх можна відновити в м. Києві через знайомого адвоката, у зв`язку з чим необхідний завдаток, будинок треба продати оскільки хворіє дружина, надав копії сторінок свого паспорта на ім`я ОСОБА_8 . Про те, що насправді це паспорт його брата, особа на ім`я ОСОБА_9 нічого не казала. Він передав йому завдаток 200 і 100 доларів США, після чого вказана особа не відповідала на його телефонні дзвінки. У зв`язку з цим він поїхав до нього додому, де зустрів його матір ОСОБА_6 . Ще до того як він їй представився, вона назвала його на ім`я, запевнила, що ОСОБА_9 займається відновленням документів. На те, що він не може зв`язатися з останнім, ОСОБА_6 відповіла, що він працює в м. Києві, де користування мобільними телефонами може бути заборонене. Особа яка розмістила оголошення на ім`я ОСОБА_9 , яка відповідала на телефонні дзвінки, спілкувалась з ним та отримувала кошти як завдаток, представившись ОСОБА_9 , є обвинувачений ОСОБА_5 . Коли він вперше дізнався про це, маючи телефон ОСОБА_6 , зателефонував останній та спитав, з ким все-таки він спілкувався з ОСОБА_10 чи з ОСОБА_9 , на що ОСОБА_6 категорично відповіла, що з ОСОБА_9 . Останнього він узагалі жодного разу не бачив і до цього часу. Із ОСОБА_6 зустрічався щонайменше два рази, один з яких вона перебувала поруч при передачі ОСОБА_5 , якого на той час сприймав як ОСОБА_9 , коштів як завдатку за продаж будинку. Ще одного разу, як тільки він заходив на їх подвір`я, він чув як ОСОБА_6 говорила ОСОБА_5 репліку дослівно «… ОСОБА_9 , ми цього не потягнемо …» Під час вказаних зустрічей з ОСОБА_6 остання перебувала у власному домоволодінні на АДРЕСА_1 або сама, або з ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_6 жодного разу не заперечила, що особа, з якою він спілкувався, є ОСОБА_8 . Загальна сума, яка передана ним ОСОБА_5 складає 1400 доларів США та 2000 грн., кошти надавав як до, так і після спілкування з ОСОБА_6 . ОСОБА_5 написав йому боргову розписку про отримання коштів, при цьому представлявся ОСОБА_8 та надав ксерокопію паспорта на ім`я останнього та копію технічного паспорта на автомобіль на ім`я третьої особи. Заявлені вимоги про стягнення із обвинувачених в солідарному порядку 38513,68 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди у судовому засіданні підтримав.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що два чи три рази у її присутності в офісі компанії «Наше БТІ» ОСОБА_4 зустрічався із ОСОБА_5 , якого вона добре знає, так як він був однокласником її брата. ОСОБА_5 представлявся на ім`я ОСОБА_9 , запитував у неї, як брат. У ході другої зустрічі вона сказала ОСОБА_5 , що він насправді ОСОБА_10 , а не ОСОБА_9 , але він заперечив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що раніше проживав із ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу близько 5 років. Спільне проживання з нею припинив у листопаді 2014 року після своєї хвороби, коли ОСОБА_6 йому жодним чином не допомагала, у зв`язку з чим на даний час у них неприязні відносини. Одного разу восени 2017 року, коли він на запрошення ОСОБА_6 прийшов до неї додому за адресою: АДРЕСА_1 , він побачив, як ОСОБА_5 поблизу їх подвір`я вів бесіду з чоловіком та жінкою. Він зайшов на кухню, де ОСОБА_6 йому повідомила, що є можливість розрахуватися з ним за боргами, так як вони зараз продають дачу, і якщо все вийде, передадуть йому частину грошей. Коли вони сиділи в кухні, двері були відчинені, і він чув, що ОСОБА_5 розмовляв з вказаними особами щодо продажу садового будинку та оформлення якихось документів. На його питання до ОСОБА_6 , що в них немає дачі, остання сказала, яка різниця. Окрім домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , іншого нерухомого майна у сім`ї ОСОБА_6 немає.

Також у ході судового розгляду досліджено звукозапис судового засідання Ніжинського міськрайонного суду від 21.07.2017 у даному кримінальному провадженні, проведеному в рамках судового розгляду судової справи № 740/1539/17, провадження №1-кп/740/149/17, в частині допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який відповідно до актового запису про смерть №815 від 30.10.2017 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно вказаного звукозапису свідок ОСОБА_13 показав суду, що ОСОБА_6 є його колишньою дружиною, садовий будинок АДРЕСА_2 належить його батьку, він у спадщину не вступав, у нього також є сестра. Доручень на продаж даного садового будинку він нікому не надавав, так само як і дозволу на продаж даного майна, у тому числі ОСОБА_5 або ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнав частково, але зазначив, що ОСОБА_6 жодного відношення до домовленостей про продаж садового будинку із ОСОБА_4 не має.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні не визнала, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 не визнала, показавши, що є матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Про обставини продажу садового будинку дізналась, коли до неї додому приїхав ОСОБА_4 , поцікавився, чи є в них дача на «Комуні» в м. Ніжині, повідомив їй, що віддав її сину 1400 доларів США. Вона відповіла, що садовий будинок належить її колишньому чоловіку ОСОБА_13 , який постійно зловживає спиртними напоями, неадекватний, нерухомість оформлена на його батька, який уже покійний. ОСОБА_4 запитав у неї щодо дітей, на що вона відповіла, що має двох синів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Свідок обвинувачення ОСОБА_12 є її колишнім чоловіком, з яким у неї неприязні стосунки.

У ході судового розгляду також досліджено письмові докази та речовий доказ.

Так, згідно оголошення про продаж №335946346 від 26.08.2016, опублікованого з мобільного телефону, поблизу меблевої фабрики м. Ніжина за 1500 доларів США продавався садовий будинок (том №1, а.с. 163-164).

У розписці від 26.09.2016, яка є речовим доказом у справі, відображено, що ОСОБА_8 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області 23.10.2013, отримав від ОСОБА_4 1400 доларів США в якості авансу за садовий будинок в садовому кооперативі «Райдуга» за номером 6 (том №1, а.с. 187).

Згідно висновку експерта № 423 від 04.04.2017, із врахуванням протоколів відібрання зразків для експертизи у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 23.02.2017 та від 09.03.2017, записи від руки та підпис в розписці від 26.09.2016 виконані ОСОБА_5 (том №1, а.с. 210-217)

Відповідно до актових записів про народження, з урахуванням актового запису про шлюб ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є дітьми ОСОБА_15 (том №1, а.с. 183-184)

Копія сторінок паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була надана ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 при написанні боргової розписки, що підтвердив останній у ході допиту в суді (том №1, а.с. 165-166).

У технічному паспорті від 23.09.2002 на садовий будинок АДРЕСА_2 відображено відомості про власника нерухомого майна, яким є ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про право власності на садовий будинок (том №1, а.с. 168-171).

Згідно державного акта на право приватної власності на землю від 19.05.2003 останній також є власником земельної ділянки площею 0,07 га, розташованої на території Кунашівської сільської ради у садовому товаристві «Райдуга», ділянка № НОМЕР_2 (том №1, а.с.172).

У відповідності до інформації Управління Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області від 14.11.2016 та від 30.11.2016 на відповідні запити слідчого, кадастровий номер щодо даної земельної ділянки не присвоювався, інформація про зміну власника земельної ділянки відсутня (том №1, а.с. 173, 175).

Згідно відповіді КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 22.11.2016 на запит слідчого, станом на 31.12.2012 садовий будинок на земельній ділянці № НОМЕР_2 в садовому товаристві «Райдуга» не зареєстрований (том №1, а.с. 174).

У заяві про видачу паспорта ОСОБА_16 , відображено відомості про наявність сина ОСОБА_13 (том №1, а.с. 176-177).

Згідно відповідного актового запису про смерть, ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (том №1, а.с. 178).

Відповідно до актових записів про шлюб та про розірвання шлюбу відповідно, ОСОБА_13 з 23.12.1994 до 27.01.1997 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 (том №1, а.с. 180-181).

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, враховуючи визнання в судовому засіданні ОСОБА_5 своєї вини в повному обсязі суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в здійсненні інкримінованих йому діянь знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання є часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_4 . Після допиту обвинуваченого ОСОБА_5 суд не вважає пом`якшуючою обставиною щире каяття, хоч він і визнав вину в інкримінованих злочинах.Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Оцінюючи показання обвинуваченої ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про їх невідповідність показанням потерпілого у тій частині, що вона не спілкувалася з ним з приводу угоди про продаж садового будинку, а також, показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що чув від ОСОБА_6 , що якщо вирішиться питання про продаж будинку, вона поверне йому заборговані кошти. Показання свідка ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_4 повністю спростовують показання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що вона не має відношення до продажу будинку, і достовірно свідчать, що обвинувачена знала деталі угоди по даному будинку, брала активну участь у її укладенні та підтверджують її вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Отже, судом встановлено достатність підстав для визнання ОСОБА_5 винним за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, що згідно ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості. Виходячи із сукупності всіх обставин кримінального провадження, враховуючи мотиви злочину та спосіб вчинення, тяжкість і спричинені наслідки, особу винного, не працює, має зареєстроване місце проживання, за яким скарг не надходило, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_17 , 2014 року народження, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має судимість, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі. Даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину під час іспитового строку за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2013 розцінюється судом, як порушення умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, що згідно ч. 3 ст. 78 КК України є підставою для призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, а саме шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі та повного приєднання додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за вказаним попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, її ролі при співучасті, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, має постійне місце проживання, за яким скарг не надходило, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Виходячи з викладеного, враховуючи мотиви злочину та спосіб вчинення, тяжкість і спричинені наслідки, особу винної, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі. Даний вид покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017), наявні підстави для зарахування обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою з моменту його затримання 22.02.2017 року.

В матеріалах кримінального провадження міститься цивільний позов про стягнення в солідарному порядку із обвинувачених 38513, 68 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди.
В судовому засіданні обвинувачений, цивільний відповідач ОСОБА_5 позов визнав, заподіяну матеріальну шкоду визнав повністю, заподіяну моральну шкоду вважав завищеною. Матеріальну шкоду розміром 1000 грн. відшкодував потерпілому. ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала. В судовому засіданні встановлено факт протиправного заволодіння належними ОСОБА_4 грошовими коштами, вказані протипрані дії вчинені обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , між діями останніх та спричиненою шкодою наявний причинний зв`язок.
Солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій.
Із врахуванням викладеного, на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає стягненню в солідарному порядку із обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 37513,68 грн. матеріальної та 6000 грн. моральної шкоди.
Витрати на залучення експертів відповідно до участі обвинувачених у вчиненні злочину підлягають стягненню на користь держави відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речового доказу, який згідно ст. 98 КПК України має доказове значення у кримінальному провадженні, підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 29.10.2013 року у виді 3 років позбавлення волі, та невідбуту частину додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 3 (три) роки.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попереднім - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 22.02.2017 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.

Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 37513,68 грн. матеріальної шкоди, 6000 грн. моральної шкоди, всього стягнути 43513,68 грн. (сорок три тисячі п`ятсот тринадцять грн. 68 коп.), в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 3987,40 грн.

Речові докази: розписки залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1