Провадження № 11-кп/4820/73/20
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщення Тернопільського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001882 від 03 липня 2018 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та прокурора на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тернополя, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлучений, на утриманні одна малолітня дитина, не працює, житель АДРЕСА_1 , раніше судимий 29 листопада 2017 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.162, ч.ч. 1-3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14 березня 2018 року по відбуттю покарання;

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 04 липня 2018 року.

Стягнуто із ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судову товарознавчу експертизу №6-538/18 від 17 липня 2018 року в сумі 572 грн на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: мобільний телефон торгової марки «Вайлфокс» модель «Свіфт 2ікс», залишено у розпорядженні потерпілої ОСОБА_9 .

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, продовжено строк його дії до 24 вересня 2019 року.

За вироком суду, 03 липня 2018 року близько 18 год 50 хв в обвинуваченого ОСОБА_8 , який перебував у парку «Топільче» міста Тернополя, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи його, він тоді ж і там же, рухаючись на скутері по стежці у вказаному парку, що розташована біля річки Серет неподалік спортивного майданчику, під`їхав до ОСОБА_10 . Вона разом зі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 йшли по вказаній стежці, користуючись в цей час належним ОСОБА_9 мобільним телефоном торгової марки «Вайлфокс», моделі «Свіфт 2ікс». З метою незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, ОСОБА_8 відкрито викрав з рук ОСОБА_12 цей мобільний телефон, вартістю 2 451 грн, разом із силіконовим чохлом вартістю 100 грн та сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2 576 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити свій вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Прокурор уважав, що місцевим судом правильно встановлено фактичні обставини справи та правильно кваліфіковано злочинні дії обвинуваченого.
Однак, на думку прокурора, цей вирок не відповідає вимогам закону внаслідок невідповідності призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Зазначав, що при призначенні покарання судом не враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а призначене покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення особи, що вчинила злочин та попередження нових злочинів.
При цьому ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, будучи раніше судимим за злочини проти власності, судимість за які не знято і не погашено, на шлях виправлення та перевиховання не став і через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі знову скоїв новий умисний тяжкий злочин проти власності.
Таким чином, для досягнення мети покарання та попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів йому слід призначити більш суворе покарання.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просив вирок Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2019 року скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю події та складу злочину на підставі п.1-2 ч.1 ст.284 КПК України, а в разі доведення наявності складу злочину у діях ОСОБА_8 призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Захисник уважав, що суд першої інстанції у своєму рішенні посилався на докази, які не доводять вину ОСОБА_8 у інкримінованому злочині.

Покликався на те, що затримання ОСОБА_8 , добровільну видачу телефону, пред`явлення до впізнання здійснено без залучення адвоката, а обвинувачений є наркозалежною особою, адвокат для такої категорії осіб є обов`язковим.

Зазначав, що свідки та потерпілі не могли з впевненістю ствердити, чи справді ОСОБА_8 міг вчинити вказаний злочин, а протокол добровільної видачі телефону не підтверджує злочинних дій.

Тому, на думку захисника, суд першої інстанції у своєму рішенні посилався на докази, які не доводять у повному обсязі вину ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання своєї апеляційної скарги з викладених у ній мотивів та їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_13 та на підтримання власної апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, які викладені у вироку, ґрунтується на безпосередньо досліджених судом доказах та відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав. Пояснив, що вказаного злочину не вчиняв. Зокрема, вказав, що його було затримано близько 19-20-ї години 03 липня 2018 року поблизу будинку, коли він повертався з «дальнього пляжу». Того дня він був удома, але до якої години не пригадує, після чого поїхав на скутері у справах, а біля 21-ї години провертався додому. Із ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 незнайомий. 03 липня 2018 року він не звертався до ОСОБА_15 з приводу продажу мобільного телефону. При затриманні свідки його сусіди, також підписували протокол. Він вказував, що не може пояснити того, яким чином викрадений мобільний телефон опинився біля його будинку. Додав, що тоді перебував у стані алкогольного сп`яніння, був схвильований, а тому не мав змоги написати, що не згідний з протоколом.

Аналогічні пояснення дав ОСОБА_8 в апеляційному суді.

Доводи захисника ОСОБА_13 , про відсутність доказів, що свідчили б про винуватість обвинуваченого у вчиненому злочині, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, не ґрунтуються на матеріалах провадження і позбавлені законних підстав.

Зокрема, доводи апеляційної скарги захисника та показання самого обвинуваченого ОСОБА_8 спростовані:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що 03 липня 2018 року близько 19-ї години вона разом із подругами ОСОБА_14 та ОСОБА_11 гуляли по парку «Топільче» в місті Тернополі. Коли вони йшли по стежці у парку біля дитячого майданчика в напрямку БК «Березіль», то попереду неї йшла ОСОБА_11 , а позаду ОСОБА_14 , яка попросила в неї мобільний телефон марки «Вайлфокс Свіфт 2 ікс». Коли ОСОБА_14 тримала мобільний телефон у руці, до них на скутері під`їхав невідомий, який вирвав телефон з рук ОСОБА_14 і втік. Моменту викрадення вона не бачила, оскільки ОСОБА_14 йшла позаду. Мобільний телефон із сім-карткою «Київстар» був у чохлі. Після цього вона разом із подругами бігли за скутером, намагалися його наздогнати, а близько 19-ї години ОСОБА_14 зателефонувала в поліцію. У подальшому працівники поліції їй показували мобільний телефон, який остання розблокувала і там були її фото. Повідомила, що не впізнавала обвинуваченого, бо не бачила його, бачила лише скутер, чорного кольору, кепку на обвинуваченому і футболку;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка ствердила, що 03 липня 2018 року близько 19-ї години вона разом із подругами ОСОБА_14 та ОСОБА_9 гуляли по парку «Топільче» в місті Тернополі. Коли вони йшли по стежці парку біля дитячого майданчика в напрямку БК «Березіль», вона ( ОСОБА_11 ) йшла першою, а позаду неї ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . У той час на невеликій швидкості повз них проїжджав невідомий чоловік, одягнутий в шорти і футболку (майку), а на голові в нього була кепка (панамка) на скутері. Після цього вона почула, що ОСОБА_14 крикнула, що в неї з рук невідомий чоловік, їдучи на скутері, викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Вайлфокс Свіфт 2 ікс». Вони побігли за скутером, де по дорозі запитували людей про те, чи хтось бачив цього чоловіка, на що їм повідомили, що останній поїхав в напрямку Центрального ринку, після чого вони зателефонували в поліцію. Обличчя нападника вона бачила, оскільки він їхав назустріч. В останнього тоді на чолі була «шишка». Надалі впізнавала обвинуваченого за загальними рисами обличчя, де, крім нього, були ще інші люди, з яких вона, свідок, обрала саме обвинуваченого;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка підтвердила, що 03 липня 2018 року близько 19-ї вона разом із подругами ОСОБА_9 та ОСОБА_11 гуляли по парку «Топільче» в місті Тернополі. Коли вони йшли по стежці парку біля дитячого майданчика в напрямку БК «Березіль», вона йшла позаду дівчат, а перед нею ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Тоді вона взяла мобільний телефон потерпілої ОСОБА_9 та, йдучи, переглядала на ньому фотографії. В один момент повз неї проїхав скутером на невеликій швидкості невідомий чоловік, який вихопив з її рук цей мобільний телефон. Вона закричала, а останній, прибавивши швидкості, втік в протилежному напрямку від них до виїзду з парку. Обвинуваченого тоді бачила, останній був одягнутий в світло-сіру футболку, бежеві шорти, кепку, світлого кольору на голові. Вони побігли за нападником, але не наздогнали його, розпитували людей про те, чи можливо хтось його бачив. Вона зателефонувала в поліцію. Нападник був в окулярах. Доповнила, що впізнавала у процесі досудового розслідування нападника, де були ще інші особи, за загальними рисами обличчя і крупною статурою, ростом до 180 см;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що станом на 03 липня 2018 року перебував на посаді інспектора поліції та заступив на чергування з напарником. Близько 19-ї години отримали повідомлення, про те, що в парку «Топільче» було відкрито викрадено мобільний телефон і нападник пересувався на скутері. Прибувши на місце, вони поспілкувалися з трьома дівчатами, отримали приблизний опис нападника та скутера. Потім з`ясовували, чи не звертався обвинувачений з приводу продажу викраденого мобільного телефону. Зясували, що громадянин, який проживає в АДРЕСА_2 , намагався збути мобільний телефон. Надалі по базі «АРМОР» з`ясували те, хто проживає за вказаною адресою. Коли вони приїхали за даною адресою, вдома нікого не було, але коли виїжджали з вулиці Білогірської на вулицю Шептицького, побачили чоловіка, схожого за описом дівчат, який пересувався на чорному скутері, який також описали дівчата. В той час останнього за допомогою проблискових маячків та звукового сигналу було зупинено та встановлено, що це ОСОБА_8 , якого було затримано в присутності понятих, після чого біля гаражу був виявлений мобільний телефон. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу, якими, надалі, по вулиці Білогірській, 33, біля гаражу був вилучений мобільний телефон. Тоді ОСОБА_8 керував скутером у стані алкогольного сп`яніння, за що на останнього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що обвинуваченого бачила, оскільки затримувала останнього по факту крадіжки. Так, 03 липня 2018 року близько 19-ї години під час виконання своїх службових обов`язків по патрулюванню міста Тернополя, поступила інформація про те, що в парку «Топільче» у дівчат було викрадено мобільний телефон та надійшло орієнтування стосовно опису нападника і мопеда, на якому останній пересувався. Вони, патрульні, проїхали до БК «Березіль», а потім обстежували територію. В подальшому, вона побачила обвинуваченого біля кіоску з продажу мобільної техніки на перехресті вулиць Живова Шептицького міста Тернополя. Коли вони туди під`їхали, то обвинуваченого там вже не було. Після цього вони опитали продавця вказаного кіоску, який повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 намагався збути мобільний телефон та спочатку говорив, що цей телефон належить його дружині, а потім зізнався, що цей телефон викрадений. Під час розмови із продавцем останній повідомив, що знає особу, яка намагалася продати крадений телефон. Надалі ними було встановлено цю особу ОСОБА_8 та його адресу проживання, після чого вони поїхали туди, однак вдома нікого не було. Коли вони від`їжджали з вулиці Білогірської міста Тернополя, то на перехресті побачили обвинуваченого, який їхав на скутері з пляшкою алкогольного напою в руках, після чого останнього було зупинено, затримано та доставлено в ТВП, де було двоє дівчат власниця телефону та інша, в якої його було викрадено. Тоді ж було складено матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП, а потім передали ОСОБА_8 слідчому, після чого останні поїхали до місця проживання ОСОБА_8 , оскільки там знаходився мобільний телефон. Під час розмови з нею ОСОБА_8 спочатку не визнавав своєї провини, але потім повідомив, що дівчата самі його спровокували на грабіж, бо дуже відкрито несли мобільний телефон у руках;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що з обвинуваченим знайомий, оскільки останній проживає поруч, є його сусідом. Пояснив, що займається продажем мобільних телефонів та іншої техніки. Влітку 2018 року, можливо в липні, до нього звертався обвинувачений ОСОБА_8 з приводу купівлі в нього мобільного телефону, але він відмовив. Який саме мобільний телефон мав намір продати ОСОБА_8 не знає, оскільки самого мобільного телефону не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що з обвинуваченим знайомий, оскільки останній сусід, проживають поряд. У той день він повертався з роботи і біля будинку побачив поліцейську машину. Тоді йому повідомили, що затримали ОСОБА_8 , який надалі говорив йому про те, що треба попідписувати документи. На це він відповів, що нічого не бачив і нічого не знає, а тому нічого підписувати не буде. Доповнив, що у той день не підходив до ОСОБА_8 і до працівників поліції, жодних документів не підписував. У подальшому від сусідів дізнався, що ОСОБА_8 викрав мобільний телефон;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_8 бачив один раз. Так, 03 липня 2018 року він, будучи водієм таксі, привіз пасажирів на вулицю Білогірську в місті Тернополі. Коли пасажири пішли до будинку, він сидів у салоні свого автомобіля, до нього підійшли працівники поліції, які запропонували буди понятим, на що він погодився, надавши свої анкетні дані та підписавши протокол. У той день бачив слідчого, інших невідомих осіб, поліцейську машину, а також обвинуваченого, який стояв біля слідчого. Водночас, там був також інший понятий, який йшов по вулиці і до нього підходив слідчий. Надворі було вже темно, а тому він, свідок, не читав того, що було написано у протоколі. Слідчий розповідав йому за якийсь телефон, а саме про те, що ОСОБА_8 його вже віддав;

- рапортом поліцейського роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_17 від 03 липня 2018 року, за яким остання доповіла начальнику ТВП ГУНП в Тернопільській області про те, що під час патрулювання на квадраті 101 спільно з ОСОБА_16 на службовий планшет було отримано повідомлення про те, що 03 липня 2018 року близько 18 години 50 хвилин у парку «Топільче» невідомий чоловік на мотоциклі червоного кольору (на вигляд повної тілобудови, лисий, був одягнений у сіру майку, мав чорні окуляри, можливо мав шапку) відкрито викрав телефон у ОСОБА_9 марки «Вайлфокс» у синьому чохлі та рухається в сторону ринку через парк «Топільче». Обстеживши прилеглі території та опитавши можливих очевидців, було виявлено продавця мобільної техніки, який повідомив, що особа, схожа по орієнтуванню, підходила до нього та пропонувала придбати крадений мобільний телефон марки «Вайліфокс». Також він повідомив, що цією особою є ОСОБА_8 , 1973 року народження. Було встановлено, що вищевказана особа проживає за адресою АДРЕСА_1 . У подальшому, обстежуючи прилеглі території, через деякий час було виявлено ОСОБА_20 , який рухався по вулиці Шептицького на мопеді чорного кольору в стані алкогольного сп`яніння в сторону перехрестя вулиці Шептицького вулиці Оболоня, де і був затриманий рядовим поліції ОСОБА_17 , капітаном поліції ОСОБА_16 , мол. лейтенантом поліції ОСОБА_21 та лейтенантом поліції ОСОБА_22 ;

- рапортом інспектора ЧЧ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_23 від 04 липня 2018 року, яким він доповів начальнику ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_24 про те, що 03 липня 2018 року о 19 годині 03 хвилини надійшло повідомлення ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , № НОМЕР_1 , про те, що близько 18 години 50 хвилин 03 липня 2018 року по вулиці Миру в парку «Топільче» невідомий чоловік на мотоциклі, червоного кольору відкрито викрав телефон марки «Вайліфокс» у ОСОБА_9 , 2000 р.н., жительки АДРЕСА_4 ; про те, що 03 липня 2018 року близько 18 години 30 хвилин невідома особа шляхом ривка, не застосовуючи насильство та фізичну силу, відкрито викрав із рук її подружки ОСОБА_14 її мобільний телефон марки «Вайлфокс», ІМЕІ НОМЕР_2 , срібно-золотистого кольору. Сума завданих збитків становить 3 585 грн. Поліцейськими УПП спільно із КП Тернопільського ВП за скоєння даного злочину затримано ОСОБА_8 , 1973 р.н., жителя АДРЕСА_1 . Останній у скоєному зізнався, вирішується питання щодо обрання запобіжного заходу в порядку ст.208 КПК України. На місці події проводилось фотографування, мобільний телефон вилучено;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 03 липня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомила працівникам поліції про те, що 03 липня 2018 року близько 18 години 31 хвилини невідома особа, перебуваючи у парку «Топільче», шляхом ривка, відкрито викрала з рук її подруги ОСОБА_25 мобільний телефон торгової марки «Вайлфокс» модель «Свіфт 2ікс», ІМЕІ НОМЕР_2 , який належить їй, чим спричинив їй шкоду на суму 3 585, 75 грн.;

- висновком судової товарознавчої експертизи №6-538/18 від 17 липня 2018 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Вайлфокс» модель «Свіфт 2ікс», ІМЕІ НОМЕР_2 , станом на 03 липня 2018 року становить 2 451 грн.;

- протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 03 липня 2018 року, за яким ОСОБА_8 , перебуваючи в місті Тернополі по вулиці Білогірській, 33/2, поблизу будинку, добровільно видав працівникам поліції, в присутності понятих, мобільний телефон золотисто-білого кольору марки «Вайлфокс»;

- протоколом огляду з таблицею ілюстрацій від 04 липня 2018 року, відповідно до якого слідчим було оглянуто мобільний телефон торгової марки «Вайлфокс» модель «Свіфт 2ікс», ІМЕІ НОМЕР_2 та зафіксованого його ознаки;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04 липня 2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 , серед пред`явлених їй для впізнання осіб, впізнала за зовнішніми ознаками особу за №1 ОСОБА_8 , яка 03 липня 2018 року близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи у парку «Топільче», що по вулиці Миру в місті Тернополі, відкрито викрала з рук ОСОБА_14 мобільний телефон торгової марки «Вайлфокс» модель «Свіфт 2ікс», чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 шкоду на суму 3 585 грн.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04 липня 2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 , серед пред`явлених їй для впізнання осіб, впізнала за зовнішніми ознаками особу за №3 ОСОБА_8 , яка 03 липня 2018 року близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи у парку «Топільче», що по вулиці Миру в місті Тернополі, відкрито викрала у неї з рук мобільний телефон торгової марки ««Вайлфокс» модель «Свіфт 2ікс», коли вона йшла біля потерпілої ОСОБА_9 , чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 шкоду на суму 3 585 грн.;

- протоколом огляду місця події із таблицею ілюстрації від 03 липня 2018 року, за яким слідчим було оглянуто паркову території парку «Топільче», що по вулиці Миру в місті Тернополі, зафіксовано там обстановку;

- довідками ФОП ОСОБА_26 , відповідно до яких вартість станом на 03 липня 2018 року: силіконового чохла 100 грн.; сім-карки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» - 25 грн.;

- речовим доказом, який був оглянутим в судовому засіданні, а саме мобільним телефоном торгової марки «Вайлфокс» модель «Свіфт 2ікс».

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про те, що жодних прямих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_8 відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в матеріалах кримінального провадження немає, колегією суддів оцінюються критично, оскільки вони повністю спростовані матеріалами кримінального провадження, показаннями свідків, потерпілої.

Таким чином, колегія суддів уважає, що зібрані у провадженні та досліджені під час розгляду судом першої інстанції докази в їх сукупності підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що показання потерпілої ОСОБА_9 є логічними та послідовними, вони узгоджені із показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які, будучи, кожен окремо, допитаними під час судового розгляду у суді першої інстанції, повністю детально підтвердили показання потерпілої, протоколом прийняття усної заяви у потерпілої ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03 липня 2018 року першочерговим документом, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 04 липня 2018 року із свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 03 липня 2018 року.

Зазначені докази в їх сукупності повністю підтверджуються показаннями очевидців кримінального правопорушення потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , зокрема, щодо розвитку подій, які мали місце 03 липня 2018 року.

Колегія суддів не вбачає сумнівів щодо правдивості та допустимості даних доказів, а саме, показань свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 ..

Крім цього, не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що є підстави для визнання протоколів пред`явлення особи для впізнання від 04 липня 2018 року із свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_11 недопустимими доказами з підстав нібито порушення права на захист ОСОБА_8 . Як слідує з матеріалів судового провадження, перед проведенням вказаної слідчої дії, ОСОБА_8 клопотань про залучення захисника не подавав, свої зауваження щодо процесуального порядку проведення даної слідчої дії у протоколі не відобразив.

Також не є обґрунтованими твердження сторони захисту щодо порушення порядку проведення вказаної слідчої дії із ОСОБА_8 , який, як вказує захисник, на той час вже був затриманим без повідомлення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Тернопільській області. Наведене не відповідає матеріалам кримінального провадження, з яких випливає, що ОСОБА_8 було затримано о 01 год 30 хв 04 липня 2018 року, про що відразу повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Тернопільській області, що стверджується підписами як захисника ОСОБА_7 так і ОСОБА_8 , без жодних застережень у відповідному протоколі.

Зокрема, місцевий суд належно оцінив показання свідків та потерпілої щодо обставин та розвитку подій під час відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_8 03 липня 2018 року у парку «Топільче» в місті Тернополі, бо й сам обвинувачений, крім іншого, не заперечив того факту, що володіє скутером та того дня їхав ним по вказаному парку.

Стосовно факту добровільної видачі 03 липня 2018 року ОСОБА_8 працівникам поліції в місті Тернополі по вулиці Білогірській, 33/2, поблизу будинку, в присутності понятих, мобільного телефону золотисто-білого кольору марки «Вайлфокс», то вказану дію та її результати місцевий суд обґрунтовано взяяв до уваги.

Зокрема, сам обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечив того, що підписував вказаний протокол, не маючи до нього зауважень, а також те, що протокол підписував свідок його сусід.

Понятий свідок ОСОБА_19 підтвердив в судовому засіданні присутність 03 липня 2018 року працівника поліції, свою, обвинуваченого та іншого понятого при складанні протоколу добровільної видачі в АДРЕСА_1 , поблизу будинку, а також обізнаність з обставинами, які вказані у даному протоколі.

Зважаючи на те, що інший понятий свідок ОСОБА_18 , який є сусідом обвинуваченого, з ним знайомий, заперечив свою участь у проведенні вказаної слідчої дії, то місцевий суд, обґрунтовано визнав такі показання цього свідка неправдивими та такими, що спростовується вищенаведеними доказами, спрямовані на сприяння ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, а тому слушно поставився до них критично.

Колегія суддів, поряд із тим, погоджується з висновком місцевого суду щодо необґрунтованості позиції сторони захисту щодо розбіжностей у показаннях потерпілої та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_11 , оскільки вказане спростовується їхніми ж показаннями в судовому засіданні місцевого суду, в яких суттєвих розбіжностей не виявлено.

Крім цього, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про належність та допустимість як доказу висновку судової товарознавчої експертизи №6-538/18 від 17 липня 2018 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Вайлфокс» модель «Свіфт 2ікс», ІМЕІ НОМЕР_2 , станом на 03 липня 2018 року становить 2 451 грн. та не знаходить підстав для його критичної оцінки, як про це вказав захисник, оскільки наведений висновок виконано експертом відповідно до вимог норм чинного КПК України.

Водночас, обґрунтовано не прийнято до уваги заяву ОСОБА_8 від 03 липня 2018 року, де обвинувачений за відсутності захисника зізнався у вчиненні злочину, бо останній відмовився від неї під час судового розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 унаслідок його м`якості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 місцевий суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, особу винного, його вік, те, що має на утриманні одну малолітню дитину, однак також і те, що останній ніде не працює, раніше судимий, зловживає алкоголем, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, місцевий суд відніс усунення заподіяної шкоди.

Також місцевим судом всебічно проаналізовано та враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин, характер злочинних дій, позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка просила суворо не карати обвинуваченого.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 обґрунтовано призначено покарання у межах санкції статті ближче до нижчої її межі, а саме у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення, у тому числі, тяжких злочинів проти власності, ніде не працює, за невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий злочин проти власності, що свідчить про стійкий та систематичний характер його протиправної поведінки, а також про його підвищену суспільну небезпечність. Тому, на думку колегії суддів, виправлення та перевиховання ОСОБА_8 неможливі без його ізоляції від суспільства.

Урахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Таке покарання, на думку колегії суддів, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України, про яке просить захисник у апеляційній скарзі, враховуючи при цьому характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

При цьому колегія суддів не знаходить також підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про яке просить прокурор у своїй апеляційній скарзі, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
З огляду на викладене, вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.
Керуючись, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4