Справа № 333/5610/20
Провадження № 1-кп/333/645/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

за результатами підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню №0002346 від 16 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває дане кримінальне провадження. Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 від 18.09.2020 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14 листопада 2020 року.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Обвинувачений, його захисника, потерпілий проти призначення справи до розгляду не заперечували.
Судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Комунарському районному суду м. Запоріжжя. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст.314 КПК України, не встановлено. За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Відповідно до ст.27 КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні із забезпеченням під час судового розгляду кримінального провадження повного фіксування судового засідання.
Також прокурор в підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому даного запобіжного заходу не зникли, інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували відносно задоволення даного клопотання прокурора, вважають, що є підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Вислухавши пояснення прокурора, думку обвинуваченого, його захисника, потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, в тому числі: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що за обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КПК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливого злочину, судимість за яке не знята та не погашена. За попереднім вироком відбував покарання у вигляді позбавлення волі, лише 2018 р. був звільнений з місць позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має інших законних джерел доходів, за місцем реєстрації не мешкає, неодружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, на утриманні не має, що вказує на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може вчинити нове кримінальне правопорушення, а також усвідомлюючи тяжкість за інкриміноване йому кримінальне правопорушення та відсутність стійких соціальних зв`язків, може переховуватись від суду.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленому судом ризику. Відомостей про те, що будь-які особи, які заслуговують на довіру, виявили бажання особисто поручитьсь за виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в судовому засіданні не встановлено. ОСОБА_4 за місцем реєстрації фактично не мешкає, належне підтвердження про наявність законних підстав у обвинуваченого користуватись іншим житловим приміщенням, в тому числі за адресою його тимчасового проживання: АДРЕСА_1 , та про наявність згоди власника даного житла на перебування обвинуваченого під домашнім арештом у належному йому будинку, суду не надані. Дані обставини вказують на неможливість застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відомості про неможливість обвинуваченого, за станом здоров`я, утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є ефективним, співмірним з існуючими ризиками та тяжкістю інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що з метою запобігання існуючим ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частина 4 ст. 183 КПК України передбачає, що в окремих випадках суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі і щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, може не визначати заставу.

Дана норма закону не містить прямої заборони визначати розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому, суд, повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу обвинуваченого.

Суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, строк перебування обвинуваченого під вартою по даному кримінальному провадженню, вважає за можливе одночасно з продовженням обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити йому розмір застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 63 060 грн., з покладенням на обвинуваченого наступних обов`язків: прибувати у судові засідання у час визначений судом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, який розглядає дане кримінальне провадження; повідомляти суд, який розглядає дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання. Враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд вважає, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 314-316, 372, 392 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0002346 від 16 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7, на 14-00 год. 19 листопада 2020 року.
Справу розглядати суддею одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть, брати участь у судовому розгляді: прокурор, обвинувачений та його захисник, потерпілий.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме: з 09.11.2020 року по 08.01.2021 року із можливістю внесення застави у розмірі 30-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 63 060 грн.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати у судові засідання у час визначений судом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, який розглядає дане кримінальне провадження;
- повідомляти суд, який розглядає дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.
Строк дії даної ухвали до 08.01.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1