233 № 233/3034/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є цивільними позивачами, представника ОСОБА_6 про забезпечення позову та арешт майна обвинуваченого по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 від 03 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є цивільними позивачами, представника ОСОБА_6 про забезпечення позову та арешт майна обвинуваченого по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 03 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України заявник просив розглянути заяву без повідомлення обвинуваченого, який є власником майна, його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заявники - цивільні позивачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду клопотання належним чином. Відповідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглянуто без повідомлення обвинуваченого, який є власником майна, його захисника, оскільки судом це визнано необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Перевіривши надані до заяви (клопотання) матеріали, та матеріали кримінального провадження №0000276 від 03 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по доданим матеріалам, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , який підтримав клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
За змістом клопотання (заяви), що є предметом розгляду, цивільним позивачем зазначено, що 22 вересня 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_7 «Про відшкодування моральної шкоди».

Підставою для звернення до суду з позовом стало те, що 03 березня 2020 року приблизно о 14:00 год. на проїжджій частині вул. Соборності, м. Костянтинівка, Донецької області, водій автомобілю «Skoda Fabia» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 , грубо порушуючи вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з автомобілем «АЗЛК 21412 ЗНГ» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , в якому у якості пасажирів знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . В результаті вказаної ДТП, яка сталася за вини водія ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 завдано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

За фактом вказаної ДТП в провадженні судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 знаходиться кримінальне провадження (судова справа №233/3034/20) з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Позовними вимогами є стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 100000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_4 , та моральної шкоди у розмірі 100000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_5 . До теперішнього часу обвинуваченим ОСОБА_7 не вчинено жодних дій щодо компенсації завданої шкоди, або хоча б елементарного вибачення перед потерпілими.

Як встановлено в ходу досудового розслідування вказаного кримінального провадження, у приватній власності обвинуваченого ОСОБА_7 перебуває квартира АДРЕСА_1 , вартістю 14822 грн., що підтверджується інформаційною довідкою № 213327884 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія додається, оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000276).

Як передбачене ч.ч. 1, 2 ст. 149, п.п. 1, 2 ч. 1, ст. 150 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Так як фактичне стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є неможливим через відсутність наміру останнього її відшкодовувати, вважаю за необхідне звернутись до суду з відповідною заявою про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_7 та забороною відчужувати і розпоряджатись будь-яким чином таким майном. Невжиття таких заходів забезпечення позову, як накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього, та забороною відчужувати і розпоряджатись будь-яким чином таким майном, може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду з вищевказаним позовом.

Враховуючи викладене, заявник просив накласти арешт на вищезазначене майно, заборонивши його відчужувати та розпоряджатись ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Положеннями ч.ч. 6, 8 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається, зокрема на майно обвинуваченого, фізичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як випливає із змісту ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову, до суду має право звернутися цивільний позивач. У клопотанні повинно бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Досліджене суддею, в порядку ст. 173 КПК України, клопотання відповідає вимогам статей 170, 171 КПК України та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Заявником доведено необхідність арешту майна та наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Як випливає із змісту ч. 2 ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб.
Так у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_7 з боку потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі по 100 000 гривень. Оскільки сума позову є значною, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, того факту що майно на яке просять накласти арешт у випадку винесення обвинувального вироку по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого та задоволення цивільного позову зможе частково забезпечити виконання вимог цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди.
Вирішуючи клопотання, суд враховує правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Слідчий суддя враховує і розумність та спів розмірність зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження, обмеження права власності (якими є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження) та наслідки арешту майна для обвинуваченого. Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони відчужувати, розпоряджатися вказаним майном призведе до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Таким чином, приходжу до висновку, що заявниками: цивільними позивачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представником ОСОБА_6 доведено підстави необхідності накладення арешту на майно, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 17139016, загальною площею 59,80 кв.м., житловою площею: 44,20 кв.м.), яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на праві приватної власності (частка 1/1) на підставі договору купівлі-продажу ВЕІ/563872 від 14 грудня 2006 року, приватний нотаріус Костянтинівського МНО ОСОБА_9 (р/№ НОМЕР_4 ) з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у володінні та власності якої перебуває вказане майно відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином таким майном.

Приймаючи до уваги викладене, вважаю, що клопотання (заява про забезпечення позову) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є цивільними позивачами, представника ОСОБА_6 про арешт майна обвинуваченого по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0000276 від 03 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання (заяву про забезпечення позову) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є цивільними позивачами, представника ОСОБА_6 про арешт майна обвинуваченого по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 від 03 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 17139016, загальною площею 59,80 кв.м., житловою площею: 44,20 кв.м., яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на праві приватної власності (частка 1/1) на підставі договору купівлі-продажу ВЕІ/563872 від 14 грудня 2006 року, приватний нотаріус Костянтинівського МНО ОСОБА_9 (р/№ 5607) з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 03 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Заборонити будь яким юридичним або фізичним особам відчужувати, розпоряджатися вказаним майном.
Копію ухвали про накладення арешту на майно направити до відділу реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області (85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, буд. 260) для виконання та сторонам до відома.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1