УХВАЛА
(про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою)
Справа № 348/2406/20
Провадження № 1-і/348/2/20

07 грудня 2020 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду клопотання прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 за обвинувальним актом від 28.12.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 звернувся до Надвірнянського районного суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 а по кримінальному провадженні № 0000098 за обвинувальним актом від 28.12.2019 про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

Від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставини, зазначені в клопотанні.
Клопотання прокурора обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків по кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Зокрема ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування, перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування, що дає пістави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Вказані обставни свідчать про наявність ризику переховування. Про наявність ризику впливу на потерпілого та свідків по кримінальному провадженні свідчить те, що розгляд кримінального провадження ще не завершено, з потерпілим та свідками обвинуваний знайомий безпосередньо, тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе чинити на них тиск. Про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, та продовжив вчиняти нові умисні корисливі злочини, і таким чином становить небезпеку для суспільства.

На підставі зазначеного сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 , та забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків.

Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, надав суду пояснення, аналогічні тексту клопотання, просив суд клопотання задоволити та продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Також прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе вберегти обвинуваченого від зазначених прокурором ризиків та не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Крім того просить суд врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 має має постійне місце проживання, працює по тимчасових заробітках, тобто має міцні соціальні зв`язки. Просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, також просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки він не має жодного наміру переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків по кримінальному провадженні чи вчиняти інші злочини.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно.

Оцінка і мотиви суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 13.10.2020 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.12.2020.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_4 має статус обвинуваченого у даному кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. У зв`язку із цим до ОСОБА_4 , як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, на підставі п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України допускається застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Суд вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правпорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правпорушення.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування вже переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим його було оголошено в розшук, що дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі він матиме можливість продовжувати переховуватись від суду. Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, не одружений, на утриманні нікого не має, що в свою чергу свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Посилання сторони захисту про наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків суд вважає необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 (особливості поведінки, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування, тощо) і приходить до висновку, що ризик переховуватися є досить актуальним вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання.

При оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженні необхідно враховувати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Ризик впливу на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженні суд вважає обґрунтованим, оскільки обвинуваченому відомі особи потепілого та свідків по кримінальному провадженні, тому перебуваючи на волі він зможе здійснити на них вплив з метою зміни показань щодо участі та ролі ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став, правильних висновків для себе не зробив, та повторно підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого кримінального правопорушення, тому на даний існують ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе продовжити займатись злочинною діяльністю. Крім того ОСОБА_4 офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів.

Таким чином посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази про існування ризиків, передбаченийх ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність в ОСОБА_4 статусу обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину та доведених ризиків, відомостей щодо особи обвинуваченого, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою прокурор на основі наданих доказів довів наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Так, особистого зобов`язання для запобігання трьох доведеним ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на обвинуваченого обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Застосування особистої поруки є неможливим, оскільки відсутні особи, які б висловили готовність надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.

Посилання сторони захисту про можливість застосуваня до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд вважає необгрунтованими, оскільки враховує характер висунутого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_4 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів. Крім того суду не надано доказів про місце можливого перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом, не зазначено правові підстави проживання ОСОБА_4 в такому житлі, стан придатності житла до проживання, дані про інших осіб, які проживають у відповідному житлі, їх думку щодо можливості застосування до підозрюваного обвинуваченого ОСОБА_4 домашнього арешту у відповідному житлі. Тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не дає змоги в повній мірі нівелювати існуючі ризики, у тому числі переховування від суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора і наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо розміру застави.
Також суд зазначає, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК).

Отже розмір застави відповідно до статті 183 КПК встановлюється за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому розмір застави, у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 обвинуваченому ОСОБА_4 визначено заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн.

Отже продовжуючи строк тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, визначеному раніше ухвалою Надвірнянського районного суду сумі 42040,00 грн., враховуючи, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та можливості переховуватися від суду, впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого правопорушення, стадію судового розгляду, особу обвинуваченого, який працює по тимчасових заробітках, відсутність утриманців. На думку суду такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 суд не вбачає.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

-прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утриматись від спілкування зі всіма потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою..

Висновки суду.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до задоволення.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити, оскільки суд дійшов до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 331, 376, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 год. 00 хв. 04 лютого 2021 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

Розмір застави, визначений ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 у сумі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 коп. залишити без змін.

Застава може бути внесена обвинуваченим чи іншою особою на депозитний рахунок UA0002265, МФО: 820172, код отримувача: 26289647, банк отримувача: ДКС України, м. Київ.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утриматись від спілкування зі всіма потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженні.

Порушення вище викладених умов запобіжного заходу у вигляді застави має наслідком звернення застави в дохід держави та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя/ суд вирішуватиме питання про застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Якщо підозрюваний/обвинувачений виконає всі покладені на нього цією ухвалою зобов`язання, застава повертається підозрюваному/обвинуваченому/заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено

08.12.2020 о 09 год. 00 хв.