У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.07.2020 Справа №607/9424/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ніде не зареєстрований, проживаючий в АДРЕСА_1 , що нічим не підтверджено, в кримінальному провадженні №0000108, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.152 КК України, -

встановив:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000108 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

Для забезпечення розгляду поданого клопотання Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся із клопотанням погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справа № 607/9424/2020 від 23 червня 2020 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляд і тримання під вартою.

Із протоколу затримання особи складеного ст. о/у СКП Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_4 було затримано працівниками поліції під час обшуку 07 липня 2020 року.

У клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий ОСОБА_6 зазначив наступне: «24 лютого 2020 року близько 02:00 год. перебуваючи в житловому будинку в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителькою АДРЕСА_3 та ОСОБА_4 жителем АДРЕСА_4 , виник словесний конфлікт, в ході якого останній спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді зривного перелому нижньої стінки лівої орбіти..

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 24 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Також встановлено, що 24 лютого 2020 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 житель АДРЕСА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_2 , вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_3 без її добровільної згоди.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 25 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

28 лютого 2020 року, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 24 лютого 2020 року та №0000109 від 24 лютого 2020 року, об`єднано в одне провадження за №0000108 від 24 лютого 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 152 та ч. 1 ст. 122 КК України, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного злочину причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 червня 2020 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю та проживаючому за адресою АДРЕСА_4 , громадянину України, українцю, не одруженому, не працюючому, депутатом не являється, раніше судимому:

- 30.05.2008 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.296 КК України, до штрафу в сумі 2000 гривень;

- 11.02.2011 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.296, ч.3 ст.358 КК України, до штрафу в сумі 3000 гривень;

- 03.06.2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст.296 КК України, до штрафу в сумі 2000 гривень, до позбавлення волі на строк 3 роки, на основі ст.. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 01.12.2015 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.186, ч.1, 4 ст.296 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, на основі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 27.12.2018 року в Тернопільський міськрайонний суд направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.296 КК України;

- 18.01.2019 року в Тернопільський міськрайонний суд направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.296 КК України;

- 24.12.2019 року в Тернопільський міськрайонний суд направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України;

- 24.03.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України;

вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч. 2 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 лютого 2020 року, близько 21:30 год., у ОСОБА_4 який перебував у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту із співмешканкою ОСОБА_9 , виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, 23 лютого 2020 року близько 21:30 год., ОСОБА_4 перебуваючи у житловому будинку, за адресою АДРЕСА_2 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано та рішуче, з мотивів особистої неприязні, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_9 наніс численні удари долонями рук по обличчі ОСОБА_9 .

В подальшому, 24 лютого 2020 року близько 01:00 год., ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним злочинним умислом, направленим на умисне заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, продовжуючи конфлікт із потерпілою, взяв в руки пластикову палицю, яка знаходилась в одній із кімнат вище вказаного будинку та наніс нею декілька ударів в різні частини тіла ОСОБА_9 . Після цього, не припиняючи конфлікту, ОСОБА_10 , побачивши, що потерпіла ОСОБА_9 присіла на диван, що знаходився в кухонному приміщенні, умисно, прицільно, копнув ногою керамічну чашку, яка стояла на столі у напрямку голови ОСОБА_9 та, як наслідок, влучив їй в обличчя, а саме у ділянку лівого ока.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_9 спричинено наступні тілесні ушкодження: просторий синець лівої вушної раковини по задній поверхні, що поширюється на завушну ділянку; крововилив у білкову оболонку та синець повік лівого ока. що поширюється на виличну ділянку, із забиттям м`яких тканин; синець повік правого ока; синці правої щічної ділянки та в проекції правого кута нижньої щелепи; синець на шкірі верхньої губи справа та крововилив її червоної облямівки; синці обох плечей та трофічні зміни м`яких тканин внаслідок гострого порушення трофіки по зовнішній поверхні правого плеча; синці лівої сідниці і синець із садном на його тлі лівого стегна; синець тазової ділянки справа; синець лівої гомілки та синець ділянки лівого гомілково-ступеневого суглоба, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій також спричинено травму ділянки лівої очниці у вигляді закритого багатовідламкового перелому нижньої стінки орбіти із зміщенням кісткових відламків та ретробульбарної клітковини у порожнину верхньощелепної пазухи і накопиченням крові в її порожнині та виразних змін зі сторони м`яких тканин, яка у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2020 року, близько 15:30 год., у ОСОБА_4 який будучи співмешканцем ОСОБА_9 , із якою спільно проживав у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував із нею у близьких відносинах, виник злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням геніталій, без добровільної згоди останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням геніталій, ОСОБА_4 24 лютого 2020 року, близько 15:30 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, цілеспрямовано та рішуче, усвідомлюючи протиправність своїх дій, нанісши удар долонею по обличчі потерпілої та застосовуючи фізичну силу для припинення пручань ОСОБА_9 , користуючись подавленою до опору волею останньої і перевагою у фізичній силі, умисно вступив у статеві зносини із ОСОБА_9 без добровільної згоди та проти її волі.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України - зґвалтування, вчинене щодо особи, з якою винний перебуває в близьких відносинах.

05 червня 2020 року допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.152 КК України заперечив.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду місця події, проведеного на території та у житловому будинку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 ;

- висновком судово-медичної експертизи №379;

- висновком судово-медичної експертизи № 148;

- висновком судово-медичної експертизи №110;

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.152 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 не працює, розлучений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, а також те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема, позбавлення волі до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Підтвердженням цього ризику є також те, що на даний час ОСОБА_4 підозрюється та обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів різного ступеня тяжкості.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

2) незаконно впливати на потерпілу та свідка у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 відоме місце проживання та контактний телефон свідка ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_9 , у зв`язку із чим підозрюваний може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти свідка та потерпілу до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 , в період із 2008 року по 2015 рік, чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів різного ступеня тяжкості, однак на шлях виправлення та перевиховання не став, а в період із 2015 року по теперішній час, ОСОБА_4 вчинив ряд кримінальних правопорушень, по яких чотири обвинувальні акти направлені в Тернопільський міськрайонний суд, розгляд яких на даний час не завершено. Окрім цього, ОСОБА_4 знаючи і розуміючи те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, продовжив свою злочинну діяльність та вчинив кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_9 , у подальшому 23.03.2020 року вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом на території Львівської області.

Окрім того, відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, що узгоджується із санкцією статті за якою обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 .

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, є підстави не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснила, що клопотання підтримує посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Захисник ОСОБА_5 пояснив, що заперечує щодо задоволення клопотання посилаючись на його необґрунтованість.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши клопотання сторони обвинувачення із матеріалами долученими до нього, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На думку слідчого судді ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.152 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду місця події, проведеного на території та у житловому будинку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 ;

- висновком судово-медичної експертизи №379;

- висновком судово-медичної експертизи № 148;

- висновком судово-медичної експертизи №110;

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994р., «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року»), факти які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи винесення обвинувального вироку. Достатньо щоб вони могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Окрім того, відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, що узгоджується із санкцією статті за якою обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 .

Крім цього стороною обвинувачення доведено ризики в контексті вимог ст. 177 КПК України, існування яких у сукупності вказує про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу оскільки він може зорема:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 не працює, розлучений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, а також те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема, позбавлення волі до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Підтвердженням цього ризику є також те, що на даний час ОСОБА_4 підозрюється та обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів різного ступеня тяжкості.

- незаконно впливати на потерпілу та свідка у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 відоме місце проживання та контактний телефон свідка ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_9 , у зв`язку із чим підозрюваний може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти свідка та потерпілу до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування;

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 , в період із 2008 року по 2015 рік, чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів різного ступеня тяжкості, однак на шлях виправлення та перевиховання не став, а в період із 2015 року по теперішній час, ОСОБА_4 вчинив ряд кримінальних правопорушень, по яких чотири обвинувальні акти направлені в Тернопільський міськрайонний суд, розгляд яких на даний час не завершено. Окрім цього, ОСОБА_4 знаючи і розуміючи те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, продовжив свою злочинну діяльність та вчинив кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_9 , у подальшому 23.03.2020 року вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом на території Львівської області.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії» від 23.09.2008 зазначено, що в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, які додано до клопотання і доводами сторони обвинувачення про реальне існування ризиків. Однак, доцільно зазначити, що вказані в ухвалі за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду, або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження, що передбачено ст.198 КПК України.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи підозрюваного ОСОБА_4 , його стану здоров`я, не стійких соціальних зв`язків, майнового стану, тяжкості інкримінованого йому правопорушення, наявності судимостей, відсутності місця проживання, інших характерезуючих ознак, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінуючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку про те, що є достатньо підстав для обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці.

Слідчий ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, є підстави не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, однак не вказує на такі підстави із посиланням на матеріали досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку про доцільність визначення застави.
На підставі ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно вимог ч. 4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який не працює та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, суддя приходить до висновку про необхідність визначення застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, сума якої не буде непомірною для нього, яка достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 2, 22, 94, 177, 178, 183, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовільнити.

ОСОБА_4 обрати та застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці до 5 вересня 2020 року, який обчислювати з моменту фактичного затримання 7 липня 2020 року 19 год. 05 хв.

ОСОБА_4 визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, яку можна внести до постановлення ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.

Після внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти і з цього часу на нього покладаються обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з потерпілими і свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 5 вересня 2020 року.

ОСОБА_4 роз`яснити, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 5 вересня 2020 року в 19 год. 05 хв.

Копію ухвали негайно вручити сторонам та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1