Дата документу 08.12.2020 Справа № 311/346/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/936/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/346/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
представника заявника адвоката ОСОБА_6 (дистанційно),

заявника ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Василівським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року залишено без задоволення скаргу потерпілої ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000102 від 16.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

Згідно зі змістом судового рішення, 25 червня 2020 року ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000102 від 16.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

На обґрунтування поданої скарги потерпіла ОСОБА_7 зазначала, що 20.06.2020 року вона отримала лист з Василівської поліції з якого дізналась, що 26 травня 2020 року постановою старшого слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітанам поліції ОСОБА_8 було закрито кримінальне провадження №0000102, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Просила вважати строк оскарження від 20.06.2020 року не пропущеним, посилаючись на те, що про оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження №0000102 від 16.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, вона дізналась 20.06.2020 року з отриманого поштового листа. Також вказувала, що постанова відправлена простим листом, а не з повідомленням про вручення. Також потерпіла ОСОБА_7 вважала, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення. Так ОСОБА_7 у поданій скарзі вказувала, що знайомилась з кримінальним провадженням, де були останні документи датовані 04.2019 року, тобто рік тому, що є показником досудового розслідування кримінального провадження. Вважала, що слідчий та процесуальний прокурор віднеслись халатно та не бажають признавати, що є грубим порушенням законодавства про працю, досудове розслідування не відбувається по закону, чим порушуються всі її права, гарантовані Конституцією, а саме право на працю та гідне життя. У зв`язку з чим змушена звернутись до слідчого судді з даною скаргою, в якій просила скасувати постанову старшого слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 26.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0000102 від 16.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, та направити прокурору матеріали провадження для продовження досудового розслідування.

Залишаючи скаргу без задоволення, слідчий суддя дійшов висновку, що старший слідчий СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, оцінила зібрані в кримінальному провадженні докази з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийняла відповідне обґрунтоване процесуальне рішення щодо закриття кримінального провадження №0000102.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно та є незаконною. В обґрунтування доводів зазначає, що досудове розслідування взагалі не було проведено, у 2013 році її незаконно звільнили з посади, чим було грубо порушено законодавство про працю. Слідчий не вжив усіх наявних заходів для встановлення фактів справи, не з`ясував усю повноту доказів та прийшов до помилкового висновку про закриття кримінального провадження.

В ході досудового розслідування слідчим було проведено допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , однак показання вказаних осіб у оскаржуваній постанові слідчим взагалі не відображені. Також у оскаржуваній постанові міститься посилання слідчого на проведення в ході досудового розслідування одночасного допиту потерпілої ОСОБА_7 з ОСОБА_12 , та одночасного допиту потерпілої ОСОБА_7 з ОСОБА_13 , однак зміст наданих вказаними особами показань у постанові слідчим не відображено. Вказані обставини свідчать про формальний підхід слідчого при здійсненні досудового розслідування та винесенні постанови про закриття кримінального провадження передчасно та без належного її обґрунтування.

Крім того, слідчим суддею не було взято до уваги, що свідок ОСОБА_12 надала неправдиву інформацію, за що було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.384 КК України. Також безпідставно було відмовлено у допиті свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні для усунення суперечностей. А допити, які були проведені під час досудового розслідування не можна вважати законними, оскільки вони були проведені без участі її адвоката.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та направити матеріал для продовження досудового розслідування.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; заявника ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.284,303,306,307 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінально-процесуального закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

На цій підставі слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови повинні з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Правова підстава даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового провадження, а і підстав його закриття.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження та інших матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000102, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.364 КК України за заявою ОСОБА_7 , працюючої на посаді завідуючою Златопільским сільським клубом про те, що, 21.01.2012 року ОСОБА_12 грубо порушуючи законодавство про працю провела атестацію ОСОБА_7 , яка отримала оцінку кваліфікації і ділових якостей працівника: не відповідає займаній посаді.

В ході перевірки органом досудового розслідування було допитано ОСОБА_7 , яка пояснила, що з 21.06.2010 року вона займає посаду завідуючої Златопільського сільського клубу Скельківської сільської ради. 21.12.2012 року в кабінеті начальника відділу культури ОСОБА_12 в м. Василівка, Запорізької області було проведе атестацію працівників клубних закладів Василівського району, цього дня ОСОБА_7 також проходила атестацію. До атестаційної комісії входили: голова атестаційної комісії ОСОБА_12 , секретар атестаційної комісії ОСОБА_14 , члени атестаційної комісії ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . В ході проходження атестації, від членів комісії надійшло запитання «Напрямки Златопільського сільського клубу? Чим Ви займаєтеся?», на що вона відповіла, що «завданнями клубу є розвиток культури на селі, збереження народної творчості, зацікавлення молоді культурою та викорінення пагубних звичок, таких як алкоголізм та наркоманія», більше питань до неї не надходило. Натомість члени комісії говорили, що їй потрібно змінитися і почати виконувати без суперечок всі вказівки сільського голови, на що вона відповіла, що неможливо слухати людину яка не знається в даних питаннях. Після цього вона вийшла з кабінету. При ознайомленні з атестаційним листом, в якому в графі оцінка професійної кваліфікації і ділових якостей працівника, результати голосування, було записано «не відповідає займаній посаді». Також вона незгодна з характеристикою, яку на неї надав сільський голова, в якій останній вказує, що вона не завжди дотримується етики поведінки культурного працівника, недобросовісно виконує свої посадові обов`язки. В 2012 році її було звільнено незаконно та на її думку посадові особи, які приймали участь в атестаційній комісії, перевищили свої владні повноваження та прийняли рішення, не дослідивши в повному обсязі вказане питання.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 повідомила, що з 1992 року вона працює начальником відділу культури та туризму Василівської РДА, одночасно являється головою районної атестаційної комісії працівників культури. Атестація проходить один раз на п`ять років. Умови і порядок проходження атестації регламентуються «Положенням про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів галузі культури», яке затверджене наказом Міністерства культури і туризму від 16.07.2007 року № 44. 21 12.2012 року в районному відділі культури проходила атестація клубних працівників культури. Серед тих хто проходив атестацію була завідуюча Златопільським сільським клубом ОСОБА_7 . На ОСОБА_7 було надано дві характеристики з сільської ради с. Скельки та з методичного кабінету відділу Василівської РДА. На питання членів комісії про проведену роботу в сільському клубі ОСОБА_7 нічого конкретного не відповіла і переключила увагу членів комісії на те, що її не влаштовує графік роботи, затверджений сільською радою. З сільською радою с. Скельки ОСОБА_7 ніякого зв`язку не підтримує, так як вважає, що сільський голова ОСОБА_13 відноситься до неї упереджено. На питання про проведення організаційно творчих заходів у клубі ОСОБА_7 відповіла, щоб комісія прочитала її відповідь, після чого покинула кабінет. Фактично ОСОБА_7 ніяких творчих, організаційних заходів в клубі не проводила. Під керівництвом ОСОБА_7 не було організовано жодного творчого колективу, любительського об`єднання, гуртка. Це говорить про те, що ОСОБА_7 самоусунулася від виконання своїх функціональних обов`язків, не підвищуючи, а знижуючи свій професіональний рівень. Крім цього, ОСОБА_7 зайняла конфліктну позицію по відношенню до Скелянської сільської ради, районного відділу культури, посилаючись на погане фінансування, хоча всі сільські клуби знаходяться в приблизно однакових умовах в плані фінансування. Таким чином причинами, по яким ОСОБА_7 було визнано як невідповідною займаній посаді є невиконання нею своїх функціональних обов`язків, низький професіональний рівень, небажання розвивати культуру в сільській місцевості, відсутність проведення яких-небудь творчих заходів творчих колективів, гуртків, конфліктний настрій в своїй роботі.

Допитані органом досудового розслідування свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 надали аналогічні показання.

Також були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Крім того, 03.03.2017 року проведено ряд одночасних допитів осіб, а саме: потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 ; 12.05.2017 року проведено одночасний допит осіб, а саме: потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 ; 08.10.2018 року повторно проведено одночасний допит осіб, а саме: потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 ; 17.12.2018 року проведено одночасний допит осіб, а саме: потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_17 ; 17.04.2019 року проведено одночасний допит осіб, а саме: потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 .

Таким чином, органом досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.364 КК України та винесено постанову про закриття кримінального провадження.

У ході розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя з`ясував правомірність підстав для закриття кримінального провадження, розглянув їх на предмет достатності і дійшов обґрунтованого висновку, що при винесенні постанови слідчий діяв у межах законодавства, ним були проведені всі необхідні слідчі дії, зібрано і вивчено необхідні матеріали та надано їм належний аналіз.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя своє рішення обґрунтував тим, що досудове розслідування було проведено повно та всебічно, усі можливі докази були зібрані, здійснені усі слідчі дії, які дали змогу зробити висновок про необхідність закриття кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про неповноту проведеного досудового розслідування не є слушними.

Так, частиною 1 статті 364 КК України передбачена відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Суб`єктивна сторона службового зловживання характеризується умисною чи змішаною формою вини. При цьому діяння вчинюється лише з прямим умислом, а щодо наслідків вина може бути як у формі умислу, так і необережності (див. загальні положення до цього розділу). У цілому злочин визнається умисним. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є мотив: а) корисливі мотиви; б) інші особисті інтереси; в) інтереси третіх осіб. Корисливі мотиви полягають у прагненні особи шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди. Інші особисті інтереси виявляються у прагненні шляхом використання службового становища здобути різноманітні вигоди нематеріального характеру (просунутися за службою, одержати нагороду, уникнути відповідальності за недоліки в роботі тощо). Особисті інтереси можуть бути обумовлені такими спонуканнями, як кар`єризм, протекціонізм, помста, заздрість, пихатість тощо. Інтереси третіх осіб можуть мати як матеріальний, так і нематеріальний характер і полягають, наприклад, у прагненні догодити начальству, надати переваги, пільги та привілеї або звільнити від обов`язків родичів, членів сім`ї, знайомих та інших осіб. Третіми особами, в інтересах яких особа зловживає своїм службовим становищем, можуть бути як фізичні, так і юридичні особи.

При кваліфікації діяння за ст.364 КК достатньо встановити наявність у поведінці службової особи хоча б одного із зазначених мотивів. Відсутність зазначених мотивів виключає кваліфікацію вчиненого за ст.364 КК України.

Частиною 1 статті 172 КК України передбачена відповідальність за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Об`єктом злочину є трудові права людини, які включають право на працю, право на гарантовану заробітну плату, право на відпочинок. Звільнення з роботи працівника має визнаватися незаконним, якщо воно здійснене без законних підстав для цього або з порушенням встановленого порядку звільнення, визначеного законом. Такі законні підстави можуть бути загальними або спеціальними. Останні обумовлюються видом трудового договору (строковий, позастроковий тощо), категорією працівників (керівники, працівники, які обслуговують кошти або товарні цінності, працівники, які виконують виховні функції, молоді спеціалісти тощо) та іншими обставинами.

Суб`єктом злочину може бути службова особа, якій надано право приймати працівника на роботу (поновлювати на роботі), звільняти його з роботи або документально оформляти таке прийняття (поновлення, звільнення), вирішувати питання щодо надання відпустки тощо, а також громадянин-підприємець, який використовує найману працю і має зазначені вище права щодо найманих працівників.

З суб`єктивної сторони злочин характеризується виною у вигляді прямого умислу, а також особистим мотивом (помста, особиста неприязнь, користь, бажання влаштувати на звільнене робоче місце іншу людину тощо).

Разом з цим, органом досудового розслідування було встановлено, що 02.02.2015 року ОСОБА_7 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом про поновлення її на займаній посаді як незаконно звільненого працівника та у пред`явленому позові просила суд визнати незаконним рішення атестаційної комісії від 21 грудня 2012 року. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25.05.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11.08.2015 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 відхилено та рішення Василівського районного суду Запорізької області від 25.05.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.11.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, рішення Василівського районного суду Запорізької області від 25.05.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11.08.2015 року залишено без змін.

Таким чином, правильність звільнення ОСОБА_7 з займаної посади перевірялось судом першої інстанції, апеляційної інстанції та касаційної, які прийшли до однозначного висновку, що будь-яких порушень при звільненні працівника з зайнятої посади встановлено не було.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування прийшов до висновку про відсутність у даному кримінальному провадженні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.364 КК України. За таких обставин вказане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку з відсутності в діях складу кримінальних правопорушень, з чим погодився і слідчий суддя.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим були проведені не всі слідчі дії є безпідставними, адже слідчий вжив усіх можливих заходів щодо встановлення фактичних обставин справи.

Посилання апелянта на те, що в постанові слідчого не відображені показання проведеного допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як на підставу для скасування постанови слідчого, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні протоколи допиту вказаних осіб, про що також зазначає і апелянт в апеляційній скарзі, тобто вони були допитані органом досудового розслідування. Не зазначення їх показів у постанові про закриття кримінального провадження не може свідчити про неповноту проведеного досудового розслідування. Більш того, при вивченні наданих матеріалів, а саме постанови про закриття кримінального провадження було встановлено, що в постанові відображені показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Також є безпідставними і посилання апелянта на відсутність в постанові показань, наданих при одночасному допиті ОСОБА_7 з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з ОСОБА_13 , оскільки в наданих суду матеріалах наявні протоколи проведених допитів, що не заперечується ОСОБА_7 в апеляційній скарзі.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_7 перевірив усі її доводи, надав зазначеним обставинам належну оцінку в своєму рішенні та прийшовши до обґрунтованого висновку про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Свій висновок слідчий суддя обґрунтував на підставі ретельного вивчення матеріалів кримінального провадження, з належним мотивуванням, які в своїй сукупності не дають підстав вважати, що в даному кримінальному провадженні наявний склад кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.172, ч.1 ст.364 КК України. Тому твердження апелянта про незаконність судового рішення є необґрунтованими.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає. Не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі, яка не містить посилання на обставини, які слідчий суддя не перевірив та не врахував при розгляді скарги. В апеляційній скарзі висновки суду ставляться апелянтом лише під сумнів, але не спростовуються.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст.307, 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року, якою залишено без задоволення скаргу потерпілої ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000102 від 16.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4