Справа № 182/58/21
Провадження № 1-кп/0182/421/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2020 за № 0001518 по обвинуваченню
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштований, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із середньою-спеціальною освітою, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.
ОСОБА_2 , 02.06.2020 року приблизно о 16-10 год. в стані алкогольного сп`яніння знаходився поблизу моста розташованого на 242 км. дороги Н-23 «Кропивницький- Кривий Ріг-Запоріжжя», що в с. Олексіївка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, де побачив два екіпажа інспекторів сектору реагування патрульної поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на автомобілях «Mitsubishi Outlander».

Екіпаж «Уран 304» у складі інспекторів сектору реагування патрульної поліції Нікопольського відділу поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 несли службу з охорони громадського порядку на місці обвалу вищезазначеного моста, а екіпаж «Уран 324» у складі інспекторів секторів реагування патрульної поліції Нікопольського відділу поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повертався з виклику у с. Олексіївка, Нікопольського району, Дніпропетровської області.

У вказаний час у ОСОБА_2 виник умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, реалізовуючи який він приблизно о 15-15 год. 02.06.2020 року підійшов до інспекторів сектору реагування патрульної поліції нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та демонструючи особливу зухвалість, явно ігноруючи існуючі в суспільстві правила та норми поведінки, дістав з лівої кишені своїх брюк порожній корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, укомплектовану ударно-спусковим механізмом уніфікованого запалу ручних гранат модернізованого типу, які відповідно до висновку експерта №19/104-11/1181 відносяться до категорії вибухових речовин, вибухових пристроїв та боєприпасів не відносяться та демонструючи явну неповагу до працівників правоохоронних органів зірвав з гранати кільце та запитав: «А що Ви будете робити, якщо я її кину?».

Інспектора сектору реагування патрульної поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сприйнявши побачену у руках ОСОБА_2 гранату за бойову з метою недопущення її вибуху та для забезпечення особистої безпеки, безпеки інших осіб та припинення правопорушення застосували фізичну силу до останнього та припинили порушення громадського порядку ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 02.06.2020 року приблизно о 16-15 год. в стані алкогольного сп`яніння знаходячись поблизу моста розташованого на 242 км. дороги Н-23 «Кропивницький- Кривий Ріг-Запоріжжя», що в с. Олексіївка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи особливу зухвалість, явно ігноруючи існуючі в суспільстві правила та норми поведінки грубо порушив громадський порядок.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: рапорту Інспектора сектору реагування патрульної поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 ( а.п. 9- 14); протоколу огляду місця події від 02.06.2020 року з фото таблицями до нього ( а.п. 23, 25-28); довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів ( а.п. 24); висновку вибухово-технічної експертизи №19/104-11/1/181 від 23.06.2020 року ( а.п. 33-37); довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів ( а.п. 38); висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.06.2020 року ( а.п. 106).

Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2020 за № 0001518 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви.
Так, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав в присутності захисника - адвоката ОСОБА_9 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі (а.с. 12-14). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.
Враховуючи, те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд вважає, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.
Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.
Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Вчинення ОСОБА_2 даного кримінального проступку не оспорюється.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Також суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин; особу винного.
Так, обвинувачений ОСОБА_2 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак судимості погашені ( а.п. 105), офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.п. 111). Також суд враховує що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 113), розлучений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.п. 107).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставиною, що обтяжує покарання ( п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України) суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст.ст. 75, 76 КК України, що служитиме засудженому попередженням і запобіганням вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Стосовно ОСОБА_2 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Питання щодо речових доказів вирішується на підставі ст. 100 КПК України.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні вибухово-технічної експертизи №19/104-11/1/181 від 23.06.2020, згідно довідки, в сумі 1634 грн. 50 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України , і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк дії запобіжного заходу особистого зобов`язання скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 1634 ( одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн.. 50 коп.
Речовий доказ:
- порожній корпус гранати Ф-1, ударно спусковий механізм УЗРГМ-2, які поміщено до спец. пакету № 5225929 переданий до камери схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція 002790) знищити;
- мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, який було поміщено та запаковано до спец. пакету № 7213293; мобільний телефон марки «REDMI» чорного кольору, який було поміщено та запаковано до спец. пакету № 7213292; документи на ім`я ОСОБА_2 , а саме паспорт громадянина України, посвідчення серії НОМЕР_1 ; військовий квиток, які було поміщено та запаковано до спец. пакету №7213291, які передані на зберігання ОСОБА_2 залишити у його користуванні;

- DVD-диск «Axent 16 x. 4.7 GB 120 min»серійний номер CPDDR47G-CSMWP03-L402» , який поміщено до паперового конверту та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0001518 залишити в матеріалах кримінального провадження « 0001518.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченомустаттею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання копії цього вироку.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1