"03" грудня 2020 р.
Справа №150/483/20
Провадження по справі №1-кп/150/60/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2020 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000007 від 17.09.2020 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України
за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 близько 11 години 16 вересня 2020 року під час спільного розпивання алкогольних напоїв в бесідці біля магазину «Універсам», розташованого по вулиці Незалежності, 102 в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, помітив, що у ОСОБА_5 в гаманці знаходяться грошові кошти.

Скориставшись тим, що ОСОБА_5 залишив барсетку з грошима на столі та зайшов до приміщення магазину, паереколнався, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 300 гривень, належних потерпілому, після чого з місця події зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав та показав, що близько 11 години 16 вересня 2020 року під час спільного розпивання алкогольних напоїв в бесідці біля магазину «Універсам», розташованого по вулиці Незалежності, 102 в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, помітив, що у ОСОБА_5 в гаманці знаходяться грошові кошти, які викрав. В скоєному щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, подавши через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просить суворо його не карати.
Оскільки обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позицій немає, то суд відповідно до ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого, обов`язковість якого встановлено частиною 4 статті 349 КПК України.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачене ч.1 ст.185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч.4 ст.41 Конституції України).

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями незаконно заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_5 , посягнув на приватну власність, яка є непорушною.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року, №10, звернуто увагу на те, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.1, 2, 3 ст.50 КК України).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного позитивно характеризуються по місцю проживання, наявність у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття; відсутність відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, наявність передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання та наявність передбачених ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, і з урахуванням особи винного, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ч.9 ст.100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Речовий доказ:

- грошові кошти у сумі 100 (сто) гривень, - залишити власникуОСОБА_5 , у якого вони і знаходяться на зберіганні.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1