Справа № 404/3514/20
Номер провадження 1-кс/404/1114/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника ОСОБА_4 , володільця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , представника власника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши в залі судового засідання Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 0003922 за ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2020 року прокурор подав до Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно : 1) вантажний автомобіль МАН з прикріпленим реєстраційним знаком НОМЕР_1 ; причеп з прикріпленим реєстраційним знаком НОМЕР_2 .

Пояснив тим, що майно вилучили, оглянули, триває досудове розслідування. Авто і причеп визнано речовим доказом (ст. 98 КПК України) і передано на зберігання у порядку ст. 100 КПК України. Клопотання подав з метою забезпечення належних умов зберігання речових доказів кримінального правопорушення.

Власник і його представник і володільці вимоги прокурора заперечили.

За результатами проведеного огляду від 13.06.2020 року по вулиці Мурманська, 37 в місті Кропивницькому оглянули і вилучили вантажний автомобіль та причеп.

14.06.2020 року постановою слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області вантажний транспортний засіб та причеп визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 170 КПК України)

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинні врахувати (ч. 2 ст. 173 КПК України) : можливість використання майна як доказу, наявність обґрунтованої підозри, розумність та співмірність, наслідки арешту майна для третіх осіб.

Подане прокурором клопотання не відповідає практиці застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Прокурор використав нікчемний привід та безпідставно звернувся з клопотанням про накладення арешту на основні засоби виробництва (вантажний автомобіль з причепом). Переконаний у надуманості підстав для застосування заходу забезпечення, оскільки дії водія полягали у відмові пред`явити для перевірки документ на транспортний засіб і вантаж. За таких умов прокурор грубо порушив розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження (п. 5 ч. 2 ст.173 КПК України). Вказаний недолік є безумовною та самостійною підставою для відмови у задоволенні поданого прокурором клопотання.

Також прокурор не надав достатніх даних, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Прокурор не виконав п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки відсутня обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, 13.06.2020 року, водій ОСОБА_5 відмовився надати інспектору УПП техпаспорт, посвідчення водія і товарно-транспортну накладну для перевірки.

Диспозиція ст. 126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Таким чином констатую, що можливо допущене ОСОБА_5 адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП не містить ознак діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, зокрема ст. 290 КК України.

До посадових обов`язків інспектора УПП належить застосовувати заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, як то передбачено ч. 3 ст. ст. 265 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення передбачене ст. 126 КУпАП, працівник відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Інспектор УПП проявив бездіяльність, внаслідок чого не застосував захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення. Цю бездіяльність інспектора УПП, прокурор намагається компенсувати заходами забезпечення кримінального провадження, що є незаконним, безпідставним і неприйнятним, оскільки захід кримінального провадження не повинен застосовуватись до можливого адміністративного правопорушення.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном підлягають застосуванню лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України)

Прокурор не подав доказів, що: водій, орендар, власник намагаються чи будуть вчиняти спроби спрямовані на умисне знищення він-коду на вантажному автомобілі чи причепі до нього.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Обов`язок організації проведення ефективного досудового розслідування покладається насамперед на прокурора ( ст. 36 КПК України).

З моменту тимчасового вилучення майна минуло десять днів. Весь цей час група слідчих та прокурорів мала реальну можливість оглянути він-код авто та він-код причепу. Таким чином неефективну організацію проведення досудового розслідування не варто компенсувати неспівмірним заходом забезпечення, з клопотанням про яке звернувся прокурор.

Зауважую, що безпосереднім об`єктом злочину за ст. 290 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують існуючий порядок реєстрації транспортних засобів.

За таких умов, акцентую увагу на тому, що у цьому провадженні не йдеться про отримання майна злочинним шляхом, а існує тільки потреба у перевірці він-коду та правомірності самої реєстрації транспортних засобів.

Відсутні підстави та ризики для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки після огляду, ретельної фіксації речового доказу цього буде достатньо для досягнення завдань і мети кримінального провадження ( ст. 2 КПК України).

Прокурор не подав достатніх, допустимих, достовірних, належних, об`єктивних доказів про те, що реєстраційні данні на авто та на причеп відрізняються від фактичного номеру шасі авто та причепу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати.

17.06.2020 року, зазначене клопотання було повернуто прокурору для індивідуального розпізнавання механічних транспортних засобів, заявлених до арешту. Після доопрацювання прокурор знову цього не виконав, він-код не зазначив. Він-код, це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833. Ідентифікаційний номер транспортного засобу, наноситься на транспортному засобі у місцях та у відповідності із вимогами міжнародного стандарту ISO 4030 та заноситься у паспорт транспортного засобу. Допущений прокурором істотний недолік суперечить принципу «юридичної визначеності» закріплений практикою застосування ст. 6 Конвенції. Допущена неповнота перешкоджає у накладенні арешту на невідоме майно. Відповідно до змісту положень ст. 163 КПК України та ч. 6 ст. 173 КПК України, тимчасово вилучений автомобіль і причеп необхідно повернути особі у якої він був вилучений, тобто водію ОСОБА_5 . Керуючись ст. ст. 170-175 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на: вантажний автомобіль МАН з прикріпленим реєстраційним знаком НОМЕР_1 ; причеп з прикріпленим реєстраційним знаком НОМЕР_2 по кримінальному провадженню 0003922 за ст. 290 КК України, - відмовити.

Тимчасово вилучений вантажний автомобіль МАН з прикріпленим реєстраційним знаком НОМЕР_1 , а також причеп з прикріпленим реєстраційним знаком НОМЕР_2 повернути володільцю,- ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1