Справа №591/2393/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/329/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

19 червня 2020 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми із клопотанням, яке було погоджене прокурором ОСОБА_10 , про продовження обраного відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, а саме до 02 серпня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2020 року клопотання слідчого задоволено, продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02 серпня 2020 року.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просить його скасувати та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у денний час доби із застосування електронного засобу контролю.

При цьому посилається на те, що слідчим суддею, при постановленні оскаржуваної ухвали, не було проаналізовано та не виконано вимоги ст. 177 КПК України. Зокрема, не було надано належної оцінки наступним обставинам: підозрюваний має місце проживання, проживає там із см`єю, яку утримує дружиною і дочкою (2016 року народження), має матір, 1968 року народження, яка є особою із інвалідністю ІІ групи і потребує стороннього догляду, до затримання ОСОБА_8 мав роботу (водій таксі), від слідства не переховувався, на обліках в нарколога і психіатра не перебуває, може здати на зберігання у відповідні органи отриманий ним в 2019 році закордонний паспорт. Також, на переконання захисника, у ОСОБА_8 відсутні підстави переховуватись від слідства чи суду, перешкоджати слідству чи продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Свідки і потерпілі в даному кримінальному провадженні слідством допитані. Вказані ризики сторона захисту вважає не доведеними і надуманими.

Вважає передчасними висновки слідчого судді про вагомість наданих доказів, якими обґрунтовується підозра у вчинені кримінального правопорушення.

Вказує на те, що не може бути підставою для тримання особи під вартою і тяжкість інкримінованих їй злочинів і суспільний інтерес на які посилалась сторона обвинувачення.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що встановлений розмір застави 80 розмірів мінімальної заробітної плати, під час обрання запобіжного заходу не відповідає вимогам ст. 182 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати, обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000907 від 13.03.2020 року.

02 квітня 2020 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, а 03.04.2020 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 31.05.2020 року з правом внесення застави.

21 травня 2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 02.07.2020.

Ухвалою слідчого судді від 19 червня 2020 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000907 до 4-х місяців, тобто до 02 серпня 2020 року.

26 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 та підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02.07.2020.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та продовжуючи підозрюваному ОСОБА_8 обраний запобіжний захід, слідчий суддя виходив з того, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів в складі групи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення корисливого злочину, може бути обізнаний стосовно подій, які ставляться в провину та інших учасників провадження, а отже здатен негативно вплинути на хід розслідування, шляхом знищення доказів, а відсутність офіційних та постійних джерел доходів доводять існування ризиків ухилення від слідства та суду та щодо вчинення інших кримінальних правопорушень.

На переконання слідчого судді, наведені обставини в сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою та переконують суд в нездатності інших більш м`яких запобіжних заходів забезпечити його належну процесуальну поведінку на цій стадії процесу, беручи до уваги в тому числі відсутність будь-яких переконливих доводів на спростування тверджень прокурора та існування заявлених раніше ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема, у відповідності до положень ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 .

Крім того колегія суддів зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у Рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

З такого визначення слідує, що на стадії судового контролю слідчий суддя оцінює докази на предмет їх вагомості, що підтверджується і вимогами ст. 178 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд, крім інших обставин, зобов`язаний оцінити саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Слід зазначити також, що наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому діянь та заявлених у кримінальному провадженні ризиків уже встановлювалась слідчим суддею Ковпаківського районного суду м. Суми під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується також із висновками слідчого судді про існування заявлених раніше ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є непереконливими.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів вважає, що у даному провадженні існує справжній суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи. Продовження строку тримання обвинувачених під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя. Судом першої інстанції не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Щодо посилання захисника на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, де мешкає разом з родиною, на його утриманні перебувають малолітня дитина та матір, яка є особою з інвалідністю, то на переконання колегії судді, вказані обставини не можуть бути тими беззаперечними стримуючими факторами, котрі переконливо забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який, на що наголошує захисник в своїй апеляційній скарзі.

Колегія суддів не вбачає також і підстав для зменшення розміру застави, визначеного при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки враховуючи тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, він повністю відповідає п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 176 - 177, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4