ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2606/20 Справа № 185/4388/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000805 за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 289 КК України, -
Встановила:
цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 14.05.2020 року за № 0000805 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія АР Крим, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, без реєстрації, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 289 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано наступним.
Суд зазначив, що як вбачається з обвинувального акту, його було складено слідчим та затверджений прокурором 01.07.2020 року. Інкриміновані в обвинувальному акті кримінальні правопорушення ОСОБА_8 згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ст. 286 ч. 1 КК України) та злочином (ст. 289 ч. 1 КК України). Таким чином, у відповідності до перехідних положень Закону України «Про внесення змін» від 22.11.2018 року, ОСОБА_8 , якому було повідомлено про підозру (26.06.2020 року) у вчиненні злочину, який з 01.07.2020 року визначений в КК як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а обвинувальний акт за вказаним кримінальним провадженням направлений до суду вже 01.07.2020 року, досудове розслідування повинно було здійснене в порядку глави 25 КПК України тим органом, що здійснював досудове розслідування. Крім того під час закінчення дізнання за кримінальним проступком саме прокурор звертається до суду з обвинувальним актом, перед цим надавши особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копії матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Тобто, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, яке з 01.07.2020 року не є злочином, крім того вказане обвинувачення було оголошено некомпетентною особою: слідчим, а не прокурором.
На думку суду, допущені у провадженні порушення прав і свобод обвинуваченого і є такими, що становлять порушення права на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В обвинувальному акті встановлено невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Таке формулювання обвинувачення є незрозумілим для обвинуваченого, який вправі знати, в чому він обвинувачується.
Також суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.п. 5 п. 4 перехідних положень Закону України «Про внесення змін» від 22.11.2018 року, обвинувальні акти у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та направити провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Прокурор вважає, що вищезазначене рішення суду прийнято з порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 12 Кримінального кодексу України (у редакції чинній на 01.07.2020 року) та пункту 12 частини 2 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року (у редакції чинній на 01.07.2020 року) визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Зважаючи на вищевикладені положення Кримінального кодексу України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України (у редакції чинній на 01.07.2020 року) є нетяжким злочином, так як санкція ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції чинній на 01.07.2020 року) передбачала покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, на думку прокурора, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, неправильно застосував положення закону України про кримінальну відповідальність щодо визначення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, як кримінального проступку, який насправді є нетяжким злочином та як наслідок неправильно застосував у даному випадку положення п.п. 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року щодо повернення обвинувального акту прокурору про злочини, що визначені як кримінальні проступки.
На думку прокурора, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в тому числі п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить твердження про вчинення ОСОБА_8 діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, тобто відносно ОСОБА_8 висунуто обвинувачення та його права на захист не було порушено жодним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Вимоги до змісту та форми обвинувального акту визначені в ст. 291 КПК України. Даною нормою передбачено певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні дані обвинуваченого, місце його проживання.
При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає.
Перевіривши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні на предмет його відповідності вимогам Закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт, оскільки його зміст не відповідає положенням ст. 291 КПК України.
З обвинувального акту вбачається, що його було складено слідчим та затверджено прокурором 01.07.2020 року. Інкриміновані в обвинувальному акті кримінальні правопорушення ОСОБА_8 згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ст. 286 ч. 1 КК України) та злочином (ст. 289 ч. 1 КК України). Таким чином, у відповідності до перехідних положень Закону України «Про внесення змін» від 22.11.2018 року, ОСОБА_8 , якому було повідомлено про підозру (26.06.2020 року) у вчиненні злочину, який з 01.07.2020 року визначений в КК як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а обвинувальний акт за вказаним кримінальним провадженням направлений до суду вже 01.07.2020 року, досудове розслідування повинно було здійснене в порядку глави 25 КПК України тим органом, що здійснював досудове розслідування. Крім того, під час закінчення дізнання за кримінальним проступком, саме прокурор звертається до суду з обвинувальним актом, перед цим надавши особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копії матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Тобто, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, яке з 01.07.2020 року не є злочином, крім того вказане обвинувачення було оголошено некомпетентною особою: слідчим, а не прокурором.
Відповідно до п.п. 5 п. 4 перехідних положень Закону України «Про внесення змін» від 22.11.2018 року, обвинувальні акти у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд можливості своєчасно призначити судовий розгляд та в подальшому у розумні строки розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, а апеляційна скарга прокурора є безпідставною, та такою, яка не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 289 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4