Справа № 495/2599/20
Номер провадження 1-кп/495/477/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000362за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольгинка, Волновахського району, Донецької області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, пенсіонера, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 20 лютого 2020 року, приблизно у вечірній час, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вживав спиртні напої разом з двома мешканцями села Монаші, а саме з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В ході вживання спиртних напоїв до зазначених осіб, які знаходились в кімнаті вище вказаного будинку, підійшла ОСОБА_8 , котра була в стані алкогольного сп`яніння та попросила надати їй стакан вина, на що ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_8 від столу, в наслідок чого остання обличчям похитнулась до обвинуваченого ОСОБА_3 , який в цей час сидів за столом на стільці.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , правою рукою, взявши за обличчя ОСОБА_8 , не передбачаючи настання смерті ОСОБА_8 , однак яку повинен був і міг передбачити, ураховуючи стан алкогольного сп`яніння потерпілої, силою, на відмашку відштовхнув останню від себе в праву сторону, в результаті чого ОСОБА_8 , не встояла на ногах та падаючи на підлогу, потиличною частиною голови вдарилася об дерев`яну коробку дверного пройому, в результаті чого впала на підлогу обличчям вниз.

Після ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 , підняв її з підлоги та положив її на ліжко.

26 лютого 2020 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, труп ОСОБА_8 , був виявлений в приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно проведеної судово-медичної експертизи трупа, смерть ОСОБА_8 , стоїть в прямому причинно-наслідковому зв`язку з важкою закритою черепно-мозковою травмою, що включає множині синці в області обличчя, садна в потиличній області, крововиливи в м`яких покривах кісток склепіння черепа, крововилив під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, крововилив під павутинною мозковою оболонкою правої потиличної долі.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 20.02.2020 року він перебував у гостях у ОСОБА_9 , де вони вживали алкогольні напої. через деякий час до столу підійшла ОСОБА_10 , але ОСОБА_9 відштовхнув її і вона похитнулася у його бік. Він взяв її за обличчя та відштовхнув від себе, внаслідок чого ОСОБА_10 впала. ОСОБА_11 що вона вдарилась він не бачив. У скоєному щиро розкаявся, просив не карати його суворо.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що померла є її матір`ю. Вона не була очевидцем події та все що сталося їй відомо зі слів ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Після отримання ОСОБА_10 травми, вона разом із сином та ОСОБА_9 забрали мати до себе. Вона бачила у неї на голові велику гематому. Просила не позбавляти обвинуваченого свободи.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику по місцю проживання, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але вважається особою, яка не має судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається особою, яка не має судимості, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він розкаявся у скоєному, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого не позбавляючи його волі, суд вважає доцільним призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 3 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1