Провадження № 11-кп/4820/571/20
Справа № 598/1958/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено, продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 15 серпня 2020 року включно, без визначення суми застави.

Задовольняючи клопотання суд мотивував своє рішення тим, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що виправдовують даний запобіжний захід - тримання під вартою, а також враховував, що серйозність пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разу визнання його винним.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвала суду скасувати та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Встановити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги аргументує тим, що суд першої інстанції порушив процедуру, яка передбачена главою 18 КПК України, а прокурор жодним чином не довів, що саме найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно застосувати до ОСОБА_7 .

Вважає, що не існує жодних ризиків, які вказують, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а тому є всі підстави застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та подовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

У ході судового розгляду суд першої інстанції визнав доведеними прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів враховує те, що чинний КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений (обвинувачена) при застосуванні до нього (неї) більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього (неї) процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді