Дата документу 31.08.2020 Справа № 204/3903/19
судді Запорізького апеляційного суду ОСОБА_1
стосовно ухвали Запорізького апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №11кп/807/1560/20 за апеляційною скаргою скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 1 липня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 296 ч.4, 382 ч.3 КК України, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Більшістю голосів членів судової колегії вищевказаною ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу було задоволено частково.
Оскаржувану ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 1 липня 2020 року змінено і доповнено ухвалу рішенням про застосовування відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні застави у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 175 760 гривень кожному.
За результатами розгляду апеляційної скарги, керуючись ч.3 ст.375 КПК України, висловлюю окрему думку з таких підстав.
Згідно з матеріалами контрольного провадження на розгляді у суді першої інстанції перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого за ст.ст. 186 ч.2, 296 ч.4, 382 ч.3 КК України, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених за ч.4 ст. 296 КК України та інших осіб.
При розгляді даного провадження суд першої інстанції розглянув клопотання прокурора та оскаржуваною ухвалою вирішив питання щодо доцільності продовження відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29 серпня 2020 року.
При цьому, судова колегія Запорізького апеляційного суду не піддає сумніву наявність обгрунтованих ризиків щодо негативної процесуальної поведінки з боку вказаних обвинувачених.
Наведена обставина поряд із сукупністю інших даних, за моєю думкою, засвідчує недоцільність на даний час застосування відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу.
Одночасно не погоджуюсь із висновками більшості колегії суддів з приводу безпідставності не визначення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розміру застави у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КК України.
Звертаю увагу, що розглянуте місцевим судом питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не стосується саме застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, під час якого згідно ст. 183 КПК України і передбачено вирішення питання про визначення розміру застави.
Отже, не визначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні згідно до ст. 183 КПК України розміру застави не можна вважати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Оскаржуваним рішенням вирішувалося питання під час судового розгляду кримінального провадження по суті щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Встановлений оскаржуваною ухвалою строк дії продовженого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на час апеляційного розгляду закінчився.
На стадії досудового розслідування колегією суддів Дніпровського апеляційного суду від 08.04.2020 року при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою вирішувалося питання неможливості визначення ОСОБА_2 застави з посиланням на конкретні обставини справи.
З цього приводу окремо зауважую на відсутності у Запорізького апеляційного суду, з огляду на правила інстанційної підсудності та суддівської етики, права ревізувати згадане судове рішення чи піддавати його критиці.
В окремій думці констатую вирішення Дніпровським апеляційним судом в ухвалі від 08.04.2020 року питання, передбаченого ч.4 ст. 183 КПК України.
Аналогічне питання вирішувалося і по відношенню інших обвинувачених, що не оспорюється стороною захисту.
При цьому, слід зауважити, що події, які викликали значний резонанс у м. Дніпро і є предметом розгляду в суді першої інстанції засвідчують пред`явлення, зокрема ОСОБА_6 обвинувачення, яке стосується порушення громадського порядку з застосуванням зброї, що з огляду на положення п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, вказує на недоцільність визначення розміру застави.
Одночасно слід зауважити, що в рамках об`єднаного кримінального провадженні розглядаються обвинувальні акти стосовно ОСОБА_2 щодо висунутого останньому обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України та ч.3 ст. 382 КК України.
За фабулою висунутого обвинувачення у даному об`єднаному провадженні статус потерпілих мають три особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
У цьому кримінальному проваджені триває судовий розгляд по суті висунутого обвинувачення, не всі потерпілі та свідки допитані.
Сукупність певних обставин, а саме: конкретні обставини кримінальних правопорушень (ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 186), які інкримінуються обвинуваченим з ознаками застосування насильства, тяжкість всіх епізодів злочинної діяльності у сукупності із підтвердженими ризиками переховування та незаконного впливу на потерпілих і свідків, які навіть зі спливом часу не зникли, не надавали вагомих та переконливих підстав для визначення зазначеним обвинуваченим розміру застави в порядку ст. 183 КПК України.
Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_1