ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1699/20 Справа № 205/9776/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у Республіці Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, у кримінальному провадженні № 0002100,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 лютого 2021 року.
Визначено заставу у розмірі 113 500 грн, та роз`яснено підозрюваному його процесуальні обов`язки у разів внесення суми застави.
Рішення суду обґрунтовано тим, що зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих йому правопорушеннях; по справі встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1. ч.1 ст. 177 КПК України; враховуючи дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не проживає, хоча має дружину та доньку, однак не з ними не проживає, підтверджень того, що вони перебувають на його утриманні суду не надано, слідчий суддя прийшов до висновку, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та зможе запобігти визначеним ризикам.
В апеляції:
- захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені.
Так, докази про те, що підозрюваний може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування відсутні. ОСОБА_4 має соціальні зв`язки, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, він повністю визнає свою провину, щиро розкаявся, співпрацює зі слідством.
Також вказує, що ризик у виді можливості незаконного впливу на свідків і потерпілих є надуманим, оскільки підозрюваний повністю згоден зі звинуваченням.
Просить врахувати, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, займається суспільно-корисною працею, є інвалідом 3 групи.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

За матеріалами долученими до клопотання, 09 грудня 2020 року до ЄРДР за № 0002100 внесені відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.1. ст. 383, ч.1 ст. 384 КК України.

09.12.2020 року ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.1. ст. 383, ч.1 ст. 384 КК України.

11.12.2020 року слідчий СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що підтверджується, зокрема: протоколами прийняття заяв про вчинені злочини від 09.12.2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , від 09.12.2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 09.12.2020 року; протоколами огляду місця події від 09.12.2020 року; протоколами допиту свідків; протоколом перегляді відеозапису; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; протоколом огляду предмету; протоколами допиту ОСОБА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.

Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , у тому числі і тяжких, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 7 років, а тому, останній усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, та перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, незважаючи на соціальні зв`язки дружину та доньку, з ними не проживає та не проживає за місцем реєстрації.

Окрім цього, апеляційний суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, так як під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваному стане відома інформація щодо свідків та потерпілих, їх місце проживання, номера мобільних телефонів. Тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може вчинити спроби шляхом залякування, погроз, схилити останніх до зміни наданих показів або відмови від них від час судового розгляду.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання захисника на недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необгрнутованими та спростовуються вищеневеденим.

Дані про особу, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, як то відсутність у ОСОБА_4 судимостей, наявність постійного місця проживання, стан його здоров`я були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі, їм було надано належної оцінки.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3