Справа № 215/1268/18
1-кп/215/45/20
У Х В А Л А

21 вересня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 в м.Кривому Розі кримінальні провадження №0000474 від 14.03.2018 року та №0000098 від 13.01.2018 року у відношенні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.307 КК України;

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_5 ; обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; захисник ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в незаконному збуті наркотичних речовин.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , в зв`язку з наявністю ризиків, а саме: переховування від суду у зв`язку з тяжкості злочину; необхідністю допиту свідків; відсутності міцних соціальних зв`язків; раніше судимого за аналогічний злочин та корисливий злочин, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, згідно положень ст. 177 КПК України слід продовжити обвинуваченому строк перебування під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, просить змінити на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту через відсутності доказів на підтвердження зазначених прокурором у клопотанні ризиків та тривалим перебування під вартою підзахисного.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Обставини, викладені в ухвалі слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.03.2018року при обранні обвинуваченому запобіжного заходу залишилися.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження його дії, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а не тільки ті, на які посилаються прокурор та сторона захисту.

Пункт перший статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З практики Європейського суду з прав людини слідує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не залишивши особу під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Із матеріалів кримінального провадження доданих до обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується в тяжкому злочині, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Обвинувачений раніше судимий за аналогічний злочин та корисливий злочин, обвинувачується у кримінальному правопорушенні вчиненому в період визначеного судом випробувального строку, засоби для існування відсутні, тому є ризик повторного вчинення ним злочину та впливу на свідків.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують заперечення обвинуваченого, що унеможливлює обрання судом більш м`якого запобіжного заходу. На думку суду, в даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинуваченого щодо його особистої свободи та недоторканості, гарантованих ст.29 Конституції України, а ухвала суду є законодавчо установленим рішенням, щодо тримання особи під вартою, тому суд доводи ОСОБА_8 щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків відхиляє, враховуючи також що зазначені обвинувачем обставини не підтверджено доказами.

З урахуванням викладеного і того, що по справі слід провести судовий розгляд, а інтереси суспільства та держави в даному випадку превалюють над інтересами особи, її особистої свободи та недоторканості, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому строк його тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 199, 331 КПК України, рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. №4-р/2019, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, у вигляді тримання під вартою, в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на час розгляду справи у суді, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів, тобто по 19 листопада 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: