Справа № 331/53/21
Провадження №1-кс/331/97/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізької області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000288 від 05.10.2020 рокуза ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Сенакі, Республіка Грузія, ассірієць, громадянина України, освіта середня, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 04 жовтня 2020 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи намір на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, знаходячись поблизу будинку №23 по проспекту Соборному в місті Запоріжжя, діючи в порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», через мережу Інтернет, у раніше незнайомої особи, незаконно придбав, шляхом «закладки» (безпосередньо знаходження психотропної речовини) психотропна речовина PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Після цього, ОСОБА_5 , поклавши вищевказану психотропну речовину, яка знаходилась в зіп-пакеті, з порошкоподібною речовиною синього кольору, до кишені та став незаконно зберігати при собі.

Зрозумівши, що вищевказана порошкоподібна речовина синього кольору є особливо небезпечною психотропною речовиною, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений та незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, всупереч ст.ст. 13, 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 року (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 року (зі змінами), продовжив пересуватися по Олександрівському району міста Запоріжжя.

Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свій умисел на незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту, тримав її безпосередньо при собі до того часу, як 04.12.2020, знаходячись біля будинку 23 по проспекту Соборному в місті Запоріжжі о 21 годині 33 хвилин вищевказаний зіп-пакет, в якому знаходилась порошкоподібна речовина синього кольору, яка знаходилась в кишені у ОСОБА_5 , в якому міститься порошкоподібна речовина синього кольору, було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході огляду місця події.

Згідно із висновку експерта «У складі порошкоподібної речовини синього кольору, наданої на дослідження, виявлений особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої склала 2,2551 г. ( в перерахунку на основу).

На переконання органу досудового розслідування, встановлена достатня кількість доказів у повідомленні про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.
На даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

В судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, думку захисника, дослідивши доводи клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд ,відповідно до вимог ст.178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного,обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного,обвинуваченого в місці його постійного проживання у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного,обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного,обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного,обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним,обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

29.12.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами: протоколом огляду місця події від 04.10.2020 біля буд. 23 по пр. Соборному в м. Запоріжжя; висновком експерта №7-2916 від 16.10.2020; протоколами допиту свідків; протоколом огляду речі.

Проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя вважає, що ризик, визначений в п.5 ч.1 ст. 177 КПК України знайшов своє підтвердження, і ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, офіційно не працевлаштований і не має стабільного джерела доходу свідчать про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Натомість, прокурором не доведено тієї обставини, що підозрюваний ухилявся від органу досудового розслідування, оскільки слідчому судді не надано переконливих доказів, що після повідомлення про підозру, ОСОБА_5 , будучи повідомлений належним чином відповідно до положень ст. 135 КПК України ухилявся від явки до слідчого, або від вчинення інших процесуальних дій. Слід зазначити, що підозрюваний 29.12.2020 добровільно з`явився до слідчого та отримав повідомлення про підозру, як і до суду 12.01.2021 на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу, а тому слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведений ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя також зазначає, що доводи слідчого про те, що ОСОБА_5 може впливати на свідків, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, прокурором не доведено та ґрунтуються виключно на припущеннях.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як випливає з матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_5 ймовірно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесене до категорії нетяжких злочинів.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний не судимий, офіційно не працевлаштований, без міцних соціальних зв`язків, має постійне місце проживання.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що за умови існування та доведеності частини ризиків заявлених у клопотанні, для їх запобігання цілком можливим є застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

На переконання слідчого судді застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків в повній мірі та його належну процесуальну поведінку.

Даний запобіжний захід сприятиме запобіганню спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 181, 193,194,196, 205, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізької області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000288 від 05.10.2020 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 21:00 годин до 06:00 годин наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, чи суду;
- з`являтися до органів досудового слідства та суду, за першим викликом, у призначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного передати для виконання відділенню поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити строком до 12 березня 2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошений 12 січня 2021 року о 11 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1