Дата документу 25.09.2020 Справа № 554/3182/20
Провадження № 1-кс/554/5124/2020
УХВАЛА
Іменем України

25 вересня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання Слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_7 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 06.02.2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 днів.

У клопотанні посилається на те, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000034 від 06.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, за процесуального керівництва військової прокуратури Харківського гарнізону.

Вказане кримінальне провадження 06.02.2017 року виділено з кримінального провадження №0000547.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 призваний на підставі закону «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу та направлений для подальшого її проходження до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Військовослужбовець строкової військової служби солдат ОСОБА_6 , будучи помічником гранатометника 2 відділення 3 патрульного взводу 1 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127-128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно за попередньою змовою з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , з метою ухилитись від військової служби, 12.06.2014 року не з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово була передислокована за адресою: АДРЕСА_3 , та до теперішнього часу до місця служби не повертався, та наміру повертатись немає, тобто підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України нез`явлення до місця служби за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_6 25.12.2014 року на підставі ст. ст. 276, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, яка фактично вручена 21.02.2017 року.

Станом на 26.12.2014 року у зв`язку із не встановленням місцезнаходження військовослужбовця ОСОБА_6 , який під час проходження строкової військової служби зобов`язаний постійно перебувати у розташуванні частини, винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного та постанову про зупинення досудового розслідування.

Те, що ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування та суду свідчить те, що відповідно до витягу з бази даних «Відомості про осіб, що перетнули державний кордон» з 14.06.2015 по 03.07.2015 року особа перебувала за кордоном.

Органом досудового розслідування зазначено як підстави застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявність ризиків, визначених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, томуінші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримала та прохала застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід строком на 60 діб, посилаючись не те, що обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами клопотання у їх сукупності. Крім того вважає, що ризики є доведеними.

Захисники заперечували проти задоволення клопотання, вказували на те, що клопотання є необґрунтованим та недоведеним, оскільки ще у 2016 році доведено, що ОСОБА_6 є непридатним до військової служби, в армії не служив, повісток не отримував. 21.02.2017 році ОСОБА_6 вручена підозра, проте доказів його переховування від слідства не надано. З 2014 року ОСОБА_8 постійно проживав у м. Щастя, не від кого не переховувався, працював, що підтверджується трудовою книжкою. Він тільки один раз виїхав за межі України, проте незабаром повернувся. Вважають, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання, вказував, що від слідства не переховувався, весь час проживав у м. Щастя.

Заслухавши прокурора, захисників, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно зі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Європейській суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) від 21 квітня 2011 року зазначив наступне: «Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, №300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), №35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року)».

Вирішуючи подане клопотання, суд дійшов такого висновку, що надані суду матеріали не є переконливими та достатніми для того, щоб вирішувати питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 не є очевидно необґрунтованою, оскільки доводиться показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та матеріалами службового розслідування командуванням військової частини НОМЕР_1 .

Водночас наведені матеріали в сукупності з викладеними у повідомленні про підозру обставинами та правовою кваліфікацією є недостатніми щодо підозрюваного, стосовно якого вирішується питання про застосування запобіжного заходу.

Слід зазначити про відсутність будь-яких підтверджень зі сторони обвинувачення щодо обґрунтованості наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та можливість їх забезпечення виключно шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, у поданому клопотанні сторона обвинувачення, вказуючи на можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають важливе значення для кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не вказано жодного вагомого аргументу та підтверджуючих ці обставини відомостей, які б були переконливими у необхідності застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відомостей з трудової книжки ОСОБА_6 продовж 2014-2016 р.р. працював інженером-електриком Щастинській загальноосвітній школі № 1, 2016-2019 р.р. на посаді спеціаліста І категорії юрисконсульта Щастинської міської ради, у 2019-2020 р.р. перебував на обліку Новоайдарського районного центру зайнятості та йому виплачувалася допомога по безробіттю.

Як встановлено ОСОБА_6 24.12.2016 року поставлено на військовий облік Новоайдарським РВК.

Судом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2019 року скасована постанова слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону від 17.05.2017 року про оголошення у розшук ОСОБА_6 та зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 06.02.2017 року за ч. 2 ст. 408 КК України.

Як вбачається, що після скасування постанови слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону від 17.05.2017 року про оголошення у розшук ОСОБА_6 та зупинення досудового розслідування органом досудового розслідування не проведено процесуальних та слідчий дій щодо закінчення досудового розслідування, вважаючи кримінальне провадження №0000034 зупиненим, а підозрюваного ОСОБА_6 оголошеним у розшук, при цьому достеменно, знаючи, що ОСОБА_6 має місце роботи та постійне місце проживання.

Оскільки під час розгляду клопотання не було доведено наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, у його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 184, 192-194, 196, 198, 202, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання Слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_7 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 06.02.2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Повний текст рішення складено 01.10.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1