Провадження № 1-кп/947/586/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002219 від 09.11.2019 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дачне, Біляєвського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я за наступних обставин.

09.11.2019, приблизно о 01 годинні 15 хвилин, у обвинуваченого ОСОБА_9 , який перебував на кухні квартири АДРЕСА_2 під час сварки з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство останнього.

Реалізуючи злочинний умисел на умисне вбивство, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи у правій руці кухонний ніж умисно наніс один удар потерпілому ОСОБА_10 в область лівої бічної поверхні грудей, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітки яка проникає в ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені та верхнього краю 10-го лівого ребра.

Від спричинених обвинуваченим ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_10 помер на місці події від геморагічного шоку, а ОСОБА_9 був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнав частково та пояснив, що восени 2019 року він прийшов з роботи додому, в кімнаті працював телевізор, пасинок вже спав, він також пішов спати. Через де який час пасинок прийшов до них та почав просити у співмешканки сигарети, вона спала на правому боці обличчям до стіни, вона сказала, що не має. Потім пасинок звернувся до нього за сигарети, він йому щось відповів, пасинок почав лаятись та наніс йому два удари по голові по бокам. Намагався захиститеся від пасинка взяв ніж зі столу та наніс один удар в бік зліва, одразу не зрозумів, що це був ніж. Коли хватав предмет зі столу, намагався захистити себе, хотів відштовхнути його. Співмешканка одразу почала кричати, що він вбив пасинка, побігла викликати швидку допомогу, після чого він вийшов на вулицю чекати поліцію. Яким чином труп опинився в кріслі в залі йому не відомо.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 винним себе не визнав, суд вважає, що його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження і підтверджується показами свідків досліджених під час судового розгляду, стосовно часу, місця та обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а саме:
-показами потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 09.11.2019 року її сина зарізав ОСОБА_9 при наступних обставинах, а саме: вказаного дня сусідка напоїла ОСОБА_9 , він прийшов, приблизно о 22:00 годині, додому ліг спати біля неї в п`яному стані. Пізніше прийшов син, попросив сигарет але в неї сигарет не було, після чого син поросив сигарет у ОСОБА_9 . В свою чергу ОСОБА_9 почав йому грубіянити та був агресивним, син вдарив ОСОБА_9 один раз лоб, в свою чергу ОСОБА_9 прийняв упор сидячи на дивані, дістав ножа з під матрацу та вдарив ним у ліву частину тіла, в районі печінки. Син пройшовся по прихожій та сказав, що ОСОБА_9 його зарізав, попросив викликати швидку допомогу. Допомогла сісти в крісло сину, він збліднів, викликала швидку допомогу, витерла кров з полу. В цей час невістка сказала, що ОСОБА_9 їй погрожував та вийшов на вулицю. ОСОБА_9 замахнувся на сина та вдарив один раз його, конфлікт спровокував ОСОБА_9 .. Коли приїхала швидка допомога син вже був мертвим. Цивільний позов не заявляла, покарання призначити на розсуд суду.
-показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що 09.11.2019 року приблизно о 00:20 годині її чоловік ОСОБА_10 пішов на кухню де спали обвинувачений та її свекруха, в цей час вона знаходилась в кімнаті. Почула як її чоловік скрикнув, що «мама він мене зарізав». До скрику чула, що між ними був конфлікт, конфлікт розпочав її чоловік.

В ході судового розгляду прокурором на підтвердження обставин скоєння кримінального правопорушення надано наступні документи, а саме:

-витяг з ЄРДР №0002219 від 09.11.2019 року;
-рапорт поліцейського УПП в Одеській області Гребенєв від 09.11.2019 року;
-рапорт інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП в Одеській області від 09.11.2019 року;
-заява ОСОБА_12 від 09.11.2019 року про проведення огляду;
-протокол огляду місця події від 09.11.2019 року з фото таблицею та диск з якого вбачається, що предметом огляду є квартира АДРЕСА_2 ;
-витяг відомостей з реєстру прав власності нерухомого майна від 09.11.2019 року;
-протокол огляду предмету від 09.11.2019 року;
-постанова про визнання та доручення до кримінального провадження речових доказів від 09.11.2019 року;
-протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 09.11.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_9 затримано 09.11.2019 року о 01:30 годин.
-ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 року;
-ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2019 року;
-ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 року;
-висновок експерта №2797/99-Д від 06.12.2019 року з якого вбачається, що на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці тіла нижньої щелепи справа, синець лівої вушної раковини. Зазначені ушкодження утворились від дії тупого предмета (предметів), індивідуальні особливості контактуючої поверхні могли утворитися в результаті нанесення ударів кулаками. Судячи по морфологічним властивостям ушкоджень вони утворились в термін від декількох годин до 1 доби до моменту огляду експертом. Зазначені ушкодження, як у сукупності, так і окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
-акт судово-медичного дослідження (обстеження) від 10.12.2019 року з якого вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження: проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітки: рана (№2) розташована на лівій бічній поверхні грудей, по задній пахвовій лінії, на висоті 128 см від підошовних поверхонь стоп. По ходу ранового каналу зліва направо; садно на зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині; забійна рана в проекції лівої надбрівної дуги, біля зовнішнього кінця її (№1), синець на зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині. Морфологічні характеристики колото-різаної рани (щілиноподібна форма, рівні неосаднені краї, наявність притупленого та гострого кінців), та дані медико-криміналістичного дослідження свідчать про те, що вона могла бути утворена дією плоского колюче-ріжучого предмета, що має обушок та лезо, з максимальною шириною поринулої частини не більше 3,5 см. Ушкодження у вигляді саден та забійної рани утворилися при дії тупого предмету (предметів), індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Колото-різане поранення грудної клітки (№2), яке проникає в ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені було небезпечним для життя і за цим критерієм згідно з п. 2.1.1.а, 2.1.3.й, 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді садна, забійної рани обличчя (рана №1) та синця при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_10 перебуває в прямому причинному зв`язку з вищевказаним колото-різаним пораненням грудної клітки (рани №2), яке проникає в ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені та верхнього краю 10-го лівого ребра. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 став геморагічний шок. При судово-токсичному досліджені крові від трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,4%. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню.
-акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 5737/3703 від 15.11.2019 року вбачається, що в крові трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,4%;
-судово-медичного дослідження (обстеження) № 1318 від 11.11.2019 року вбачається, що кров трупа ОСОБА_10 , відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО;
-судово-медичного дослідження (обстеження) № 2960/3703 від 13.11.2019 року вбачається, що у наданих на гістологічних препаратах від трупа ОСОБА_10 виявлено: ушкодження м`яких тканин грудної клітки у вигляді дефектів щілиноподібної форми з крововиливами інфільтруючого характеру в краях; ушкодження легені у вигляді дефектів щілиноподібної форми з крововиливами в краях ушкодження без реактивних змін;
-акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 508 від 14.11.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що на клапті шкіри одна колото-різана рана, яка утворилась в результаті дії плаского колюче-ріжучого предмета, що має обушок та лезо з максимальною шириною поринулої частини не більше 3,5 см;
-висновок експерта № 2138-3703/2019 від 13.12.2019 року з якого вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження: проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітки: рана (№2) розташована на лівій бічній поверхні грудей, по задній пахвовій лінії, на висоті 128 см від підошовних поверхонь стоп. По ходу ранового каналу є ушкодження лівої легені та верхнього краю 10 го лівого ребра. Напрямок ранового каналу зліва направо. Колото-різане поранення грудної клітки (рана №2), яке проникає в ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені було небезпечним для життя і за цим критерієм згідно з п. 2.1.1.а, 2.1.3.й, 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_10 перебуває в прямому причинному зв`язку з вищевказаним колото-різаним пораненням грудної клітки (рана №2), яке проникає в ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені та верхнього краю 10 го лівого ребра. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 став геморагічний шок.
-висновок експерта № 531 від 11.12.2019 року з фото таблицею з якого вбачається, що на спинці поло зліва, на відстані 32 см від лівого плечового шва та 2 см від лівого бічного шва виявлено 1 колото-різане пошкодження яке могло бути спричинені пласким колото-ріжучим предметом, що має обушок та лезо, з максимальною шириною поринулої частини не більше 3,6 см. Додаткова частина пошкоджень на утворилась при вилученні клинка з упором на лезо. Інших пошкоджень на футболці не виявлено. Можна не виключити можливість утворення колото-різаного пошкоджень на клапті шкіри грудної клітки зліва, вилученого від трупа ОСОБА_10 та на його футболці клинком наданого на експертизу ножа «№1» (без урахування умов слідоутворення). Індивідуальні особливості травмую чого предмета в пошкодженнях не відобразилися. Можливість утворення колото-різаного пошкодження ОСОБА_10 клинками ножів «2» та «3» є малоймовірною.
-висновок експерта № 890 від 21.12.2019 року вбачається, що на кухонному ножі з білою рукояткою (об`єкти №9-12), вилученому з місця події за адресою: АДРЕСА_1 , футболці-поло (об`єкти №13-25), трусах синього кольору (об`єкти №26-28), шортах спортивних чорного кольору (об`єкти №29-31), які належать потерпілому ОСОБА_10 виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_10 та виключає від підозрюваного ОСОБА_9 . На 2-х кухонних ножах з рукояткою чорного кольору (об`єкти №1-8) вилученими з місця події за адресою: АДРЕСА_1 , кров не виявлена.
-висновок експерта №886 від 27.11.2019 року вбачається, що на двох ватних паличках зі змивами з місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини. При встановлені групової приналежності крові не виключає її походження від особи-носія групової приналежності, у тому числі від потерпілого ОСОБА_10
-висновок експерта № 467 від 03.12.2019 року вбачається, що в змиві на марлі з обличчя підозрюваного ОСОБА_9 знайдена кров і виявлений білок людини. При серологічному дослідженні крові не виключається походження крові від особи (осіб), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_10 , та виключає від підозрюваного ОСОБА_9
-висновок експерта № 459 від 09.12.2019 року вбачається, що в змиві на марлі з рук підозрюваного ОСОБА_9 , кров не знайдена, виявлений білок людини та знайдені одиничні епітеліальні клітини, встановити статеву належність яких не представилося можливим через відсутність у препаратах ядер епітеліоцитів, придатних для статево-специфічної диференціації. При визначенні групової належності клітин виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0, що не виключає походження клітин від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі і від самого підозрюваного ОСОБА_9 , і виключає від потерпілого ОСОБА_10 за груповою ознакою.
-висновок експерта № 887 від 21.12.2019 року вбачається, що на камуфляжних брюках (об`єкт №1), футболці (об`єкти №2-3), камуфляжній куртці (об`єкт №4), сорочка зеленого кольору, які належать підозрюваному ОСОБА_9 виявлена кров, в об`єктах №2-4 людини, в об`єкті №1 встановити видову приналежність крові не вдалось можливим. При встановлені групової приналежності крові в об`єктах №2-4 виявлений антиген В, що не виключається її походження від особи носія даної групової приналежності, у тому числі від потерпілого ОСОБА_10 та виключається від підозрюваного ОСОБА_9 на шортах, які належать підозрюваному ОСОБА_9 , кров не виявлена.
-протокол проведення слідчого експерименту від 21.11.2019 року з додатком CD-диском з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 послідовно відтворює події скоєння кримінального правопорушення від 09.11.2019 року.
-висновок судово-психіатричних експертів № 523 від 03.12.2019 року вбачається, що в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв клінічні ознаки «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Активна залежність» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F10.24 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не досягли психічного рівня, та не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час підозрюваний ОСОБА_9 також не страдає на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв клінічні ознаки «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Активна залежність» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F10.24 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не досягли психічного рівня, та не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_9 може приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
-протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2019 року з додатком CD-диском;
-протокол №000664 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 09.11.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_9 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, етанол складає 1,04%.
Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту інших свідків по кримінальному провадження, сторона захисту та обвинувачений погодились з прокурором.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом в скоєнні інкримінованого ОСОБА_9 злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

В судових дебатах захисник ОСОБА_7 вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 відсутній інкримінований склад злочину за ст.. 115 ч. 1 КК України виходячи з наступного: у обвинуваченого ОСОБА_9 відсутній був умисел на вбивство громадянина ОСОБА_10 тому як, ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння під час сварки з потерпілим, яку розпочав сам ОСОБА_10 дані обставини підтвердила потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 . У відповідності до висновку судово-медичної експертизи трупу загиблого ОСОБА_10 від 13.12.2019 року причиною смерті стало колото-різане поранення на лівій бічній поверхні грудей. Натомість потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що удар був нанесений обвинуваченим в район печінки загиблого, що не відповідає матеріалам справи. Ознаками об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищені меж необхідної оборони, передбаченої ст.. 118 КК України. Згідно з матеріалами кримінального провадження та висновків судово-медичних досліджень у обвинуваченого ОСОБА_9 були виявлені пошкодження, які відповідають критерію легких тілесних ушкоджень спричинені обвинуваченому потерпілим ОСОБА_10 під час конфлікту. Враховуючи вище викладене просить суд визнати ОСОБА_9 не винуватим та виправдати у вчинені злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 1 КК України. З урахуванням матеріалів кримінального провадження та правової позиції Верховного суду України надати оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст.. 36, 118 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав в судових дебатах захисника ОСОБА_7 в повному обсязі, додав, що не мав умислу на вбивство ОСОБА_10 .

Аналізуючи промову захисника ОСОБА_7 в сукупності з матеріалами кримінального провадження та обставинами, які з`ясовані під час судових засідань з якими погодились усі учасники судового провадження та не оспорювались, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 передбаченого ст. 118 КК України не встановлено за наступними обставинами:

Відповідно до Постанови Верховного Суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 13.06.2019 справа №737/900/16-к закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ст. 27 ч. 3 Конституції України).
Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.
Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
Обставини справи в повному обсязі спростовують будь яку самооборону з боку обвинуваченого ОСОБА_9 тому як удар відповідно судово-медичного дослідження був нанесений в грудну клітину з проникненням в ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені та верхнього краю 10-го лівого ребра, що підтверджує направленість та застосування сили при на несенні удару. Крім того колегія суддів з урахуванням обставин справи не сприймає доводи захисника, щодо отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 з боку потерпілого ОСОБА_10 як спосіб захисту, тому як в ході допиту свідка ОСОБА_8 показала, що потерпілий наніс один удар в область лобу, в свою чергу свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що саме потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що обвинувачений ОСОБА_9 його зарізав.
Таким чином колегія судів дійшла до переконання, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 відсутні дії які б були спрямовані на відвернення акту суспільно небезпечного посягання або акту захисту його життя.
Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Відповідно до ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» сиди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, відповідно до ст. 94 КПК України, з урахуванням досліджених доказів, характеру дій обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія судів приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності та не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 згідно ст. 67 КК України, перебування в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра не перебував, за місцем проживання характеризується позитивно, притягувався до адміністративної відповідальності, відсутність у потерпілої вимог матеріального характеру до обвинуваченого, та наявність обставини яка обтяжує покарання, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи вищезазначені обставини, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину не встановлено, а призначення умовного покарання не буде сприяти його виправленню та перевихованню.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сімь) років.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 09.11.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України)" до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 09.11.2019 року 01:30 години, з моменту фактичного затримання.
Речові докази поліетиленовий пакет INZ4024196, в якому знаходиться: футболка червоного кольору, шорти чорного кольору, тапочки червоного кольору; паперовий конверт з трьома ножами один з рукояткою білого кольору, два з рукояткою чорного кольору; поліетиленовий пакет №4426567, в якому два сліди пальців рук; паперовий пакет в якому змив речовини бурого кольору; поліетиленовий пакет чорного кольору в якому знаходиться, сорочка зеленого кольору, штани зеленого кольору, футболка чорного кольору, спідня білизна чорного кольору; паперовий конверт в якому знаходяться змиви рук та з обличчя знищити.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючого ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3