Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4535/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2020 року,

за участю :

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ст.126-1 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілими.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1 КК України, закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ухвалу просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вказує, що ухвала є незаконною з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, оскільки органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, зокрема двох передбачених ч.1 ст.125 КК України та ст.126-1 КК України, що є реальною сукупністю злочинів невеликої тяжкості. Посилається на те, що вчинення обвинуваченим другого та третього злочину невеликої тяжкості не можуть вважатися такими що вчинені вперше, оскільки один злочин передує наступному в часі. Вказує на те, що суд повинен був у своєму рішенні встановити факт вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, переконатися в тому, що кримінальні правопорушення містять склади злочинів і обвинувачений винен у їх вчиненні, а також навести в ухвалі докази його винуватості. Зазначає, що в мотивувальній частині ухвали відсутні дані про те, що було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду. Посилається на те, що суд передчасно ухвалив рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілими, оскільки згідно ст.46 КК України відсутня умова вчинення особою злочину невеликої тяжкості вперше.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.
Згідно з ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
При цьому, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо: вона вчинила злочин вперше; вчинене нею діяння належить до злочинів невеликої тяжкості або необережних злочинів середньої тяжкості; її пост кримінальна поведінка є позитивною і повністю відповідає змісту дійового каяття, яке включає такі обов`язкові елементи, як: щире покаяння особи; активне сприяння розкриттю злочину; повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Для застосування ст.46 КК України слід встановити, як правило, сукупність всіх перелічених елементів.
Під вчиненням злочину вперше у ст.46 КК України розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, про що на практиці свідчить відсутність: у особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинений злочин; кримінальної справи, порушеної у зв`язку із вчиненням особою будь-якого злочину. Особою, яка вперше вчинила злочин, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально каране діяння, але: була виправдана судом за пред`явленим обвинуваченням; була правомірно звільнена від кримінальної відповідальності; була реабілітована; була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання; відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом (відповідно до ч.ч.3, 4 ст.88 вона визнається такою, що не має судимості).
При визначенні особи такою, що вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, необхідно виходити, перш за все, з етимологічного значення цього поняття, а саме: такою визнається особа, яка фактично вчинила злочин перший раз. Разом з тим, при вирішенні цього питання слід враховувати і кримінально-правовий зміст поняття «вчинення злочину вперше». Це означає, що особа визнається такою, що вчинила злочин невеликої тяжкості вперше і у випадку, якщо злочин фактично був вчинений нею хоча і не перший раз, але на день його вчинення існували юридичні підстави, що виключали можливість визнання вчинення злочину повторним або рецидивом злочинів. Це має місце, зокрема, якщо за раніше вчинений злочин: особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими КК (в тому числі у зв`язку із закінченням строків давності), згідно з законом про амністію чи на підставі акта про помилування; особа хоча і була засуджена, однак на момент вчинення нового злочину судимість було погашено або знято; особа не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки злочинність раніше вчиненого діяння, скасована новим кримінальним законом.
Таким чином, виключно у випадку ідеальної сукупності двох або більше злочинів невеликої тяжкості немає законодавчих перешкод для констатування передумови, передбаченої ст.46 КК України. У такому випадку дії особи не утворюють повторності злочинів: особа вчиняє одне діяння, що лише кваліфікується за двома статтями КК України, кожна з яких передбачає злочин невеликої тяжкості.
У випадку реальної сукупності злочинів невеликої тяжкості, вчинення другого злочину невеликої тяжкості не може вважатися таким, що вчинений вперше, оскільки в цьому випадку один злочин передує другому у часі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у послідовному вчиненні трьох злочинів, зокрема два передбачені ч.1 ст.125 КК України та ст.126-1 КК України.
Вказане свідчить саме про реальну сукупність злочинів, що виключає можливість застосування положень ст.46 КК України до інкримінованих злочинів, які мають різну правову кваліфікацію, а отже відсутня обов`язкова ознака - вчинення злочину вперше.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, та прийшов до неправильного рішення про можливість звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілими, тобто на підставі ст.46 КК України.
Наведені порушення чинного законодавства колегія суддів вважає такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі, що згідно з п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КПК України є безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України та ст.9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії судового розгляду з урахуванням вимог ст.416 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13.05.2020 року, щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: