19.11.2020 Єдиний унікальний № 371/909/20
Провадження № 1-кп/371131/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000204 від 27 квітня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця міста Миронівка, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей не має, освіта повна загальна середня, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Миронівського районного суду Київської області від 28 серпня 2020 року за ч. 2 ст 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Богуславського районного суду Київської області від 6 серпня 2020 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю три роки та покладено обов`язки, визначені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не погашену та не зняту у законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 20.04.2020 близько 06 години 00 хвилин, у ОСОБА_4 виник корисливий умисел на крадіжку чужого майна, а саме будь-яких цінних речей з приміщення недобудованого будинку, що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

20.04.2020 приблизно о 07 годині 00 хвилин, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 20.04.2020 приблизно о 07 години 05 хвилин, ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності власника земельної ділянки та сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення будь - якого майна, через прогалину в паркані потрапив на територію вказаного домоволодіння.

Перебуваючи на території вище вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 відшукав 29 тримачів ринви 120 мм., ПВХ білого кольору, марки «INES», вартість яких відповідно до висновку експерта від 07.05.2020 № 13-1/908 становить 925 (дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 10 (десять) копійок, які належать ОСОБА_6 .

З метою закінчення реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 викрадені речі переніс через прогалину в паркані за територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , яка перебуває у власності ОСОБА_6 , набувши таким чином можливість вільного розпорядження викраденим майном останнього.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю, та показав, що дійсно 20.04.2020 близько 06 години 00 хвилин, він вирішив викрасти будь-які цінні речі з приміщення недобудованого будинку по АДРЕСА_3 . Близько 07 години 00 хвилин, з метою реалізації свого плану він, крізь великий отвір у паркані призначений для майбутнього встановлення огорожі, воріт чи тому подібного, пройшов до території домоволодіння за вказаною адресою. Перебуваючи на території вище вказаного домоволодіння, піднявся на другий поверх недобудованої споруди, без встановлених вікон та дверей, та виявив ряд будівельних матеріалів. Відшукав три коробки в яких знаходилося близько 30 тримачів ринви, ПВХ білого кольору, марки «INES», та викрадені речі виніс через прогалину в паркані за територію домоволодіння, у подальшому викрадені речі в реалізував.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Разом із тим заявив, що не заперечує проти розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, розуміє зміст цих обставин, його позиція є добровільною.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливе визнати у відповідності до ст. 66 КК України - повне визнання своєї вини, та активне сприяння у розкритті злочину - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, те, що він має непогашену та не зняту судимість, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря нарколога, в цілому нейтральну характеристику за місцем проживання.

Стосовно оцінки факту перебування обвинуваченого ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра, суд, керується висновком судово-психіатричної експертизи №279 від 12 червня 2020 року, яку проведено в даному кримінальному провадженні. Згідно її висновків: ОСОБА_4 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій та страждає на даний час на хронічний психічний розлад легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню легкої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю. ОСОБА_4 міг на момент здійснення інкримінованих йому дій та може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Протипоказань щодо проведення слідчих дій та прийняття участі у судовому засіданні ОСОБА_4 відсутні. ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. З огляду на зазначені висновки обвинувачений ОСОБА_4 є цілком осудною особою.

Оцінюючи особу обвинуваченого суд враховує також той факт, що обвинуваченого впродовж серпня 2020 року було двічі засуджено за вчинення корисливих злочинів. Зокрема вироком Богуславського районного суду Київської області від 6 серпня 2020 року ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення, вчинене в грудні 2019 року, засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю два роки. Вироком Миронівського районного суду Київської області від 28 серпня 2020 року ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення, вчинене у січні 2020 року, засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Богуславського районного суду Київської області від 6 серпня 2020 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю три роки та покладено обов`язки, визначені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Призначаючи покарання особі, яка вчинила більше одного злочину, за жоден із яких вона не була притягнута до відповідальності до ухвалення вироку, має передбачати оцінку всієї сукупності злочинів, вчинених до ухвалення вироку, оскільки така сукупність визначальною мірою характеризує ступінь суспільної небезпечності як винуватої особи, так і вчинених нею злочинів, належна оцінка чого є передумовою обрання як форми реалізації кримінальної відповідальності, так і належного заходу кримінально-правового впливу.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає підстав, оскільки, вчинення нових злочинів під час іспитового строку свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами частини 1 вказаної статті, покарання обвинуваченому необхідно призначити шляхом часткового складання призначених покарань.

Згідно із п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судової товарознавчої експертизи №13-1/908 від 07 травня 2020 року у сумі 653,80 грн.
У судових дебатах прокурором заявлено клопотання про обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Клопотання обґрунтовано тим, що в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений перебуваючи на волі, продовжує та продовжуватиме свою злочинну діяльність, оскільки впродовж серпня 2019 - листопада 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні шести кримінальних правопорушень передбачених різними частинами ст. 185 КК України. За перші два злочини його уже засуджено, вироки набрали законної сили, в період іспитового строку вчинив новий корисливий злочин. 18 листопада 2020 року до суду спрямовано обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Також прокурор переконаний, що обвинувачений перебуваючи на волі, здатен ухилятися від виконання вироку суду, оскільки за місцем своєї реєстрації не проживає, не працевлаштований.
Інший більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування та продовжувати вчиняти нові злочини.
Відтак, враховуючи обґрунтованість висунутої обвинуваченому підозри у вчиненні зазначеного злочину, обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 з огляду на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, схильність до вчинення злочинів зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), вчинити новий злочин, суд приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжні заходи у виді тримання під вартою.
У суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, виконання процесуальних рішень суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, ч. 2 ст. 185 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Миронівського районного суду Київської області від 28 серпня 2020 року остаточно за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Взяти ОСОБА_4 під варту із залу судових засідань.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання, а саме: з 19 листопада 2020 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні - не заявлявся.
Речові докази: 29 кріплень під трубу (ринву) пластикових білого кольору; рулон армованої сітки помаранчевого кольору під штукатурку (шириною 32 см і товщиною рулона 7 см), рулон армованої сітки помаранчевого кольору під штукатурку (шириною 32 см і товщиною рулона 3,5 см); пінопласт для утеплення, білого кольору, 7,5 штуки товщиною 10 см (100 мм) розміром 1 м х 0,5 м листи (плити); пінопласт для утеплення 1 штука товщиною 4 см; пінопласт для утеплення 1 штука товщиною 3 см; пінопласт для утеплення 3,5 штуки з товщиною листа 2 см; пінопласт для утеплення 1 штука товщиною 5 см. розміром 1 м х 0,5 м; мішок клеєної суміші вагою 25 кг марки «ANSERGLOB»; пластикові коліна білого кольору, зігнуті під кутом 45 градусів в кількості 26 штук, які згідно розписки від 30.04.2020 були передані під відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у його власності.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 04 травня 2020 року у справі ЄУН 371/417/20, провадження №1-кс/371/136/20 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок вартості проведеної судової експертизи.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та надіслати потерпілому.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1