Справа № 373/1737/20
Номер провадження 1-кс/373/392/20
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

30 грудня 2020 року Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
володільців майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Переяславі клопотання дізнавача-інспектора СД Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, ЄРДР №0000148 від 24.12.2020,
встановив:

28.12.2020 до суду надійшло клопотання дізнавача-інспектора СД Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , в якому він просив накласти арешт на автомобіль марки «Рено Лагуна», 2003 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, кузов НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 08.02.2019, відповідно до якого власником вказаного автомобіля є ОСОБА_7 , який проживає в АДРЕСА_1 , для заборони власнику ОСОБА_7 та володільцю цього майна ОСОБА_4 , а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном, окрім як для проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, в обґрунтування якого пояснив, що автомобіль та свідоцтво були тимчасово вилучені в ОСОБА_4 під час огляду місця події 24.12.2020, оскільки реєстратором ТСЦ МРЕО 3248 м. Переяславі було повідомлено поліцію по лінії «102» , що під час перевірки постановки транспортного засобу на облік були виявлені ознаки підробки документів на автомобіль. Досудовим розслідуванням встановлено, що по базі національної поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 08.02.2019, видано на автомобіль «Рено Лагуна», реєстраційний номер НОМЕР_1 , але з іншим номером кузова (шасі), а серія та номер нотаріального бланку, що був використаний для довіреності на цей автомобіль, раніше вже використовувався при іншій нотаріальній дії.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пояснили що вони у липні 2020 року через мережу Інтернет знайшли для купівлі автомобіль «Рено Лагуна», 2003 р.в. та по телефону домовився з продавцем про зустріч в м. Києві. За домовленістю з продавцем вони сплатили йому 4000 доларів США, а той чоловік передав їм ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також нотаріальну довіреність від імені ОСОБА_7 , для оформлення якої він відлучався на певний час. ОСОБА_4 просилаповернути їй автомобіль, оскільки вони з чоловіком його придбали за власний кошт у спосіб, що не заборонений законом, а тому вважають його своїм, готова зберігати вдома і надати на першу вимогу для проведення необхідних слідчих дій.

Обставини, викладені в клопотанні та повідомлені прокурором в судовому засіданні, підтверджуються наступними письмовими матеріали.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020, о 15:24 год начальником підрозділу дізнання Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області внесено відомості за № 0000009 про те, що під час перевірки авто марки «Рено Лагуна» д.н.з. НОМЕР_4 , яке прибуло на реєстрацію, адміністратором сервісного центру ТСЦ 3248 виявлено ознаки підробки документів на транспортний засіб.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ст. 358 ч.4 КК України

Проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено дізнавачу СД Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 .

До внесення відомостей до ЄРДР, по даному факту, слідчим відповідно до ч.3 ст. 214 КПК України, були проведені невідкладні слідчі дії огляд місця події та транспортного засобу, про що складено відповідний протокол.

Згідно протоколу тимчасового вилучення майна від 24.12.2020, складеного слідчим ОСОБА_8 у громадянки ОСОБА_4 , 1958 р.н., мешканки АДРЕСА_2 було вилучено автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», 2003 р.в., сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 від 08.02.2019 на ім`я ОСОБА_7 та довіреність ННР 631533 на вказаний автомобіль від імені ОСОБА_7 ..
Постановою дізнавача ОСОБА_6 речовими доказами визнано: автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», 2003 р.в., сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 від 08.02.2019 на ім`я ОСОБА_7 .
Відповідно до реєстраційної картки ТЗ за даними бази Національної поліції за номером НОМЕР_1 зареєстровано автомобіль такої ж марки та моделі, кольору та року випуску («RENAULT LAGUNA», 2003 р.в., сірого кольору), як той, що був вилучений у ОСОБА_4 однак автомобіль, що значиться в реєстраційній базі має номер кузова НОМЕР_6 а не НОМЕР_2 .

В свою чергу, копія вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 містить відомості про номер кузова вилученого автомобіля, що не відповідає відомостям про його реєстрацію.При цьому, власником транспортного засобу у вилученому свідоцтві зазначено ту саму особу, що й в реєстраційній базі Національної поліції ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

Таким чином, вилучене у ОСОБА_4 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 на автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», 2003 р.в не відповідає офіційним реєстаційним даним Національної поліції.
Також органом встановлено, що за пошуком в Єдиному реєстрі довіреностей, не виявлено довіреності серії та номеру бланка НОМЕР_7 , а відповідно дщо реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів бланк з таким номером та серією був використаний 13.02.2019 для видачі Свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою дієвості цього провадження.
Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення чи стягнення з юридичної особи, отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України увипадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Згідно вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно вимог ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ч.4 ст. 358 КК України предметом вказаного кримінального правопорушення є підроблений документ, а об`єктом посягання легітимізація тих чи інших прав.
Відповідно до ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод захист кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що в органу дізнання є достатні підстави вважати, що мало місце підроблення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з метою використання незареєстрованого в установленому порядку транспортного засобу .
З врахуванням вищезазначеного, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, зважаючи на кваліфікацію кримінального правопорушення, необхідність призначення експертизи, проведення яких неможливо без вилучених речей, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки прокурором доведено наявність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна на підставі пункту 1 частини другої статті 170 КПК України. Вилучене майно має ознаки матеріальних об`єктів, визначених в ч. 1 ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до норм Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затв. Наказом від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, Під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям) (пункт 12).

Пунктом 13 вищезазначеної Інструкції передбачено, що речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи, є співробітник установи, який призначається спеціальним наказом прокурора, керівника органу служби безпеки, начальника органу внутрішніх справ, підрозділу податкової міліції або керівника апарату суду. Підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді (пункт 14).

Пунктом 19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу. При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу.

Таким чином, вищезазначеною Інструкцією встановлені порядок передачі, зокрема транспортних засобів як речових доказів, на зберігання, оформлення такої передачі відповідними письмовими документами та можливість переважної передачі арештованого майна, в тому числі і транспортних засобів, на відповідальне зберігання його власникам або володільцям. Крім того, така можливість передбачена і ч. 6 ст. 100 КПК України.

Будь-яких письмових матеріалів визначених вищезазначеною Інструкцією щодо передачі транспортного засобу до місця його зберігання вказаного в постанові дізнавача, суду не надано.

ОСОБА_4 , як добросовісний набувач прав на транспортний засіб та клопоче про передачу їй майна на відповідальне зберігання.

Заперечень з приводу цього прокурором не висловлено.

Водночас, прокурором доведено, що у органу досудового розслідування (дізнання) є достатні підстави вважати, що в разі не накладення арешту транспортний засіб «Рено Лагуна» та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 від 08.02.2019 на ім`я ОСОБА_9 , є ризик їх знищення, або незаконного використання, а тому арешт на відповідні речові докази є виправданим та забезпечить їй збереження, з метою використання для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та дослідження спеціалістами в межах кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 169, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки марки «RENAULT LAGUNA», 2003 р.в., сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 від 08.02.2019 на ім`я ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) для заборони ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам розпоряджатися та користуватися ними, окрім повновадних осіб для проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій в кримінальному провадженні №0000148 від 24.12.2020.

Передати автомобіль марки ««RENAULT LAGUNA», 2003 р.в., сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , яка проживає: АДРЕСА_2 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність у випадку незбереження майна (ст. 388 КК України) та її обов`язок забезпечувати доступ до автомобіля слідчого, дізнавача та/або прокурора для виконання завдань кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1