Справа № 487/6086/20
Провадження № 1-кс/487/6278/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000847 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 410 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2020 року слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 13.08.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у ході проведення огляду території парку військової частини НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебувало у володінні та користуванні військової частини НОМЕР_2 (попередня назва: військова частина - польова пошта НОМЕР_3 ), з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: автомобіль марки «КАМАЗ-53213», військовий номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , у кримінальному провадженні № 0000847 від 13.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 410 КК України

Підставою звернення стало те, що вилучене майно в ході обшуку може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або перетворене, що підтверджується у тому числі обставинами, за яких вилучене майно вибуло з володіння військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту на майно для забезпечення його збереження.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вислухавши доводи слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Третім слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 від 13.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 410 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокуратурою Кіровоградської області.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 410 КК України КК України (в редакції станом на 2014 рік) - викрадення військової техніки, шляхом зловживання службовим становищем, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 , яка розташована у АДРЕСА_1 , присвоїли військове майно, а саме: автомобіль марки «КАМАЗ-53213», військовий номер НОМЕР_4 , який вважається списаним за інспекторським посвідченням як безповоротні втрати під час АТО.

Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 30.06.2020 до них надійшла інформація від службових осіб 7 управління ТУ ВКР ДКР СБУ про те, що по АДРЕСА_2 виявлено автомобіль «КАМАЗ- 53213» без військового номеру. Цього ж дня, шляхом відбирання пояснень від військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 : водія взводу матеріального забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_5 командира взводу матеріального забезпечення прапорщика ОСОБА_6 заступника командира з озброєння - начальника технічної частини майора ОСОБА_7 , встановлено, що 25.06.2020 до майора ОСОБА_7 звернувся прапорщик ОСОБА_6 з приводу перебування в одному зі сховищ військової частини НОМЕР_2 автомобіля КАМАЗ-53213 в/н НОМЕР_4 , який було списано за інспекторським посвідченням, як безповоротні втрати під час АТО. У зв`язку з тим, що найближчим часом, повинна була приїхати комісія для проведення аудиту, майор ОСОБА_7 надав вказівку прапорщику ОСОБА_6 забрати вказаний автомобіль з території парку частини. Після чого, прапорщик ОСОБА_6 надав вказівку молодшому сержанту ОСОБА_8 підготувати вказаний автомобіль до виїзду. Після 18.00 год. 25.06.2020 ОСОБА_6 з ОСОБА_8 виїхали з парку частини, але оскільки в дорозі автомобіль зламався, його залишили поряд з місцем проживання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_3 ). Крім того, в поясненнях ОСОБА_8 пояснив, що особисто зняв військовий номер НОМЕР_4 з автомобіля НОМЕР_6 для приховування його належності до лав Збройних Сил України.

У подальшому, з метою недопущення приховування слідів вчинення злочину, у тому числі збереження автомобіля «КАМАЗ-53213», з командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 та начальником гарнізону (командиром військової частини НОМЕР_1 ) ОСОБА_10 було погоджено необхідність переміщення вказаного автомобіля з території військової частини НОМЕР_2 до території парку військової частини НОМЕР_1 під охорону, що і було зроблено.

Викладені вище обставини можуть свідчити про викрадення військової техніки, шляхом зловживання службовим становищем.

Вказаний автомобіль марки «КАМАЗ-53213», військовий номер НОМЕР_4 , відповідно до наявних документів у матеріалах кримінального провадження, перебував на обліку та у користуванні військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ). Зокрема, належність вказаного автомобіля військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) підтверджується повідомленням військової частини НОМЕР_7 № 6, видане військовій частині польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ), за клопотанням Командування СВ ЗСУ від 20.02.2017 № 116/10/1/522озбр на списання з книги обліку нестач та книги обліку втрат транспортних засобів і техніки, залучених під час мобілізації, згідно якого списано автомобіль марки «КАМАЗ-53213», шасі № НОМЕР_5 .

20.10.2020 слідчим Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 на підставі письмового дозволу уповноваженої особи військової частини НОМЕР_1 проведено огляд території парку військової частини НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки «КАМАЗ-53213», військовий номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 .

В наступному вказаний автомобіль марки «КАМАЗ-53213», військовий номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , постановою слідчого долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Цього ж дня, автомобіль марки «КАМАЗ-53213», військовий номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 передано на відповідальне зберігання уповноваженим особам військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 98 КПК України, вилучена фортифікаційна споруда «Панцир-2ПУ» є об`єктом кримінально протиправних дій та може бути використана як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені в ході обшуку майно має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є доказами та доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу .

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000847 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 410 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення 20.10.2020 огляду території парку військової частини НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебувало у володінні та користуванні військової частини НОМЕР_2 (попередня назва: військова частина - польова пошта НОМЕР_3 ), з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: автомобіль марки «КАМАЗ-53213», військовий номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 у кримінальному провадженні № 0000847 від 13.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 410 КК України

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1