ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1981/20 Номер провадження 11-сс/814/587/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000947 від 11 червня 2020 року за ознаками злочину передбаченого ст. 356 КК України
за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах ТОВ «Трансспецтрейд», на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду Полтавської області від 15 червня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду Полтавської області від 15 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000947 від 11 червня 2020 року.
Накладено арешт (у виді обмеження права розпорядження, відчуження) на речові докази, а саме: спеціалізований вантажний-спеціальний сідловий Тягач-Е Renault Magnum, д. н. з. « НОМЕР_1 », 2012 р. в., номер шасі « НОМЕР_2 », власником якого AT КБ "ПриватБанк", лізінгоодержувачем є ТОВ "Старс Трейд", а також на спеціалізований напівпричіп - самоскид-Е SERIN 3D-FCST, д. н. з. « НОМЕР_3 », 2019 р. в., номер шасі « НОМЕР_4 », власником якого є ТОВ "Старс Трейд".
Речові докази спеціалізований вантажний-спеціальний сідловий тягач-Е Renault Magnum, д. н. з. « НОМЕР_1 », 2012 р. в., номер шасі « НОМЕР_2 », а також спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-самоскид - Е SERIN 3D-FCST, д. н. з. « НОМЕР_5 », 2019 р. в., номер шасі « НОМЕР_4 », передати на зберігання власнику-лізінгоодержувачу ТОВ "Старс Трейд", попередивши про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України
Рішення слідчого судді мотивовано, тим що вказане майно визнано речовими доказами, та з метою їх збереження необхідно накласти арешт.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, захисником - адвокатом ОСОБА_8 , діючого в інтересах ТОВ «Трансспецтрейд» подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль - спеціалізований сідловий тягач «RENAULT MAGNUM» д. н. з. « НОМЕР_1 » 2012 року випуску, та спеціалізований напівпричіп - самоскид SERIN «АА 7185 XI» 2019 року випуску, задовольнити частково. Накласти арешт на автомобіль - спеціалізований сідловий тягач RENAULT MAGNUM д.н.з. « НОМЕР_1 » 2012 року випуску, та спеціалізований напівпричіп - самоскид SERIN «АА 7185 XI» 2019 року випуску, шляхом заборони відчужувати вказаний автомобіль власнику чи іншим особам на підставі його довіреності, а Автомобіль - спеціалізований сідловий тягач «RENAULT MAGNUM» д. н. з. « НОМЕР_1 » 2012 року випуску, та спеціалізований напівпричіп - самоскид SERIN АА 7185 XI 2019 року випуску, - передати на зберігання законному володільцю - ТОВ «Трансспецтрейд»
З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийнято із порушеннями процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для задоволенння клопотання про накладення арешту на вказане майно, але не вірно визначив спосіб накладення арешту на майно визначений ч.1ст. 170 КПК України, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, та порушення прав ТОВ «Трансспецтрейд», як орендаря та законного володільця вказаного майна, оскільки оскаржуваним рішенням вирішився господарський спір ТОВ «Трансспецтрейд» та ТОВ «Старс Трейд» щодо укладеного договору оренди техніки з екіпажем № 06/05-20 від 06.05.2020 року.
Заслухавши доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000947 від 11 червня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 03 червня 2020 року невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Кременчук, вул. Ярмаркова, вчинила самоправні дії щодо майна, яке належить ТОВ «Старт Трейд». З метою встановлення об`єктивної істини у справі, шляхом дослідження речей, які були вилучені під час проведення огляду місця події, належного збереження речового доказу, а саме: вантажного автомобіля жовтого кольору марки «Renault» моделі «Magnum» д. н. з. « НОМЕР_1 » та причепу до нього сірого кольору «SERIN TREYLER A.S.» номер НОМЕР_6 , VIN : НОМЕР_4 vehicle type 3D-FCST, Т.35500 KG д.н.з. « НОМЕР_7 », який належить ТОВ «Старс Трейд», та у зв`язку із необхідністю проведення судово-товарознавчої експертизи по вказаному транспортному засобу виникла необхідність накладення арешту. Крім того, є підстави вважати, що вилучене майно є предметом злочину.

11 червня 2020 року постановою слідчого про визнання та приєднання до справи речових доказів визнано вантажний автомобіль марки Renault моделі Magnum д.н.з. « НОМЕР_8 » жовтого кольору з причепом «Serin Treyler A. S.», номер у НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_4 vehicle type 3D-FCST, Т.35500 KG д.н.з. « НОМЕР_7 » речовими доказами.

З`ясувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, з потребами кримінального провадження судом було накладено арешт (у виді обмеження права розпорядження, відчуження) на речові докази, а саме: спеціалізований вантажний-спеціальний сідловий Тягач-Е Renault Magnum, д. н. з. « НОМЕР_1 », 2012 р. в., номер шасі « НОМЕР_2 », власником якого AT КБ "ПриватБанк", лізінгоодержувачем є ТОВ "Старс Трейд", а також на спеціалізований напівпричіп - самоскид-Е SERIN 3D-FCST, д. н. з. « НОМЕР_3 », 2019 р. в., номер шасі « НОМЕР_4 », власником якого є ТОВ "Старс Трейд". Вказані речові докази передано на зберігання ТОВ "Старс Трейд»

Оскільки апелянт, не оскаржує ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль та самоскид, а лише оскаржує в частині визначення місця зберігання арештованого майна, тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перегляд буде здійснено лише в цій частині.

Дослідивши апеляційну скаргу та доводи захисника адвоката ОСОБА_8 діючого в інтересах ТОВ «Трансспецтрейд», щодо необхідності передання арештованого майна на зберігання їм як орендарям вказаного майна, колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав, що речові докази необхідно передати на зберігання орендарю ТОВ «Трансспецтрейд». Також, необхідно відзначити, що передавши на зберігання вказане майно ТОВ «Старс Трейд», було попереджена про кримінальну відповідальність передбачену ст. 388 КК України.
Твердження апелянта, що судом першої інстанції вирішено господарський спір є безпідставним оскільки слідча суддя діяла в межах клопотання та було накладено арешт по кримінальному провадженню 0000947 не виходячи за його межі.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ураховуючи, що суд апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Інші доводи зазначені в апеляційній скарзі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах ТОВ «Транссцецтрейд» - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду Полтавської області від 15 червня 2020 року - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4