Провадження № 1-кп/344/837/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з вищою освітою, непрацюючої, неодруженої, ідентифікаційний номер суду невідомий, згідно ст.89 КК України раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

ОСОБА_5 , 13.07.2020 року близько 14 год. 48 хв., зайшла до приміщення супермаркету «Вопак», який знаходиться по вул. Січових Стрільців, 78, в м. Івано-Франківську.

Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_5 побачила на виставкових стелажах товарно-матеріальні цінності, після чого в останньої виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, таємно викрала із виставкових стелажів пляшку горілки марки «Мороша», ємкістю 1 л, вартістю 121,25 грн., банку винного напою марки «Moscato Bianco», ємкістю 0,33 л, вартістю 17,70 грн., свинячий биток в полімерному пакеті, вагою 1,576 г, вартістю 193,72 грн., пляшку олії марки «Олейна», ємкістю 1 л, вартістю 30,17 грн, які в подальшому помістила до жіночої сумки, яку мала при собі.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 , із викраденим майном, пройшла касову зону та направилась до виходу із приміщення магазину, однак виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, завершити злочинне діяння не змогла з причин, що не залежали від її волі, так, як була зупинена із викраденим майном працівниками вказаного супермаркету.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , ТзОВ «ГІППО», попереджено спричинення матеріальної шкоди на загальну суму 362,84 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю. Пояснила суду, що дійсно 13 липня 2020 року близько 15 год. 00 хв. перебуваючи в супермаркеті «Вопак», що по вул. Січових Стрільців, 78 в м. Івано-Франківську, з виставкових стелажів викрала алкогольні напої, пляшку олії та свинячий биток. Розкаюється у вчиненому, просить суворо її не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо покарання обвинуваченій покладається на розгляд суду.

Відповідно до ст.349 ч.3 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставин, що обтяжують покарання суд не знаходить.

При призначенні покарання суд враховує те, що обвинувачена негативно ставиться до вчиненого, її молодий вік, щире каяття у вчиненому.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Суд вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт.

Вказане покарання буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Речові докази вказані у постанові слідчого про визнання речовим доказом від 14.07.2020 року - вважати повернутим потерпілому.

Речові докази DVD-R диски із відеозаписами зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1