Справа № 461/3915/20
Провадження № 1-кс/461/6341/20
УХВАЛА

28.09.2020 року. м. Львів. Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання старшого слідчого Відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000867 від 13.12.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в ОВС криміналіст Відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000867 від 13.12.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України.
Клопотання мотивує тим, що СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000867 від 13.12.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , являючись фактичним керівником офіційно не зареєстрованого молодіжного християнського товариства «Діти Христа», в період з 2005 по 2007 роки, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи разом із малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими дітьми у приміщенні, що належить до храму «Святого Архистратига Михаїла» у м. Львові на вул. Винниченка, 22, під час занять у молодіжному християнському товаристві «Діти Христа», користуючись довірою малолітньої ОСОБА_7 , про вік якої ОСОБА_6 було достеменно відомо, з метою отримання сексуального задоволення, нехтуючи правом малолітньої на статеву свободу та статеву недоторканність, під приводом покарання за погану поведінку потерпілої або в якості відшкодування за понесені ОСОБА_6 витрати на потерпілу, неодноразово, точної кількості випадків у ході досудового розслідування не встановлено, приводив потерпілу в окреме складське приміщення на території храму, де вчиняв щодо малолітньої розпусні дії сексуального характеру, які виражались у тому, що він наказував потерпілій оголювати свої статеві органи. Після цього ОСОБА_6 з метою задоволення своєї статевої пристрасті розглядав оголену малолітню потерпілу та доторкався пальцями рук до її статевих органів, у кожному окремому випадку на свій розсуд визначаючи тривалість таких дій, в залежності від «провини» потерпілої чи інших обставин.

Окрім цього, ОСОБА_6 , працюючи в період з 01.09.2003 по 09.11.2018 відповідно до наказу директора приватного навчально-виховного комплексу «Школа-гімназія святої Софії» №92-К від 01.09.2002 працював на посаді координатора зовнішніх зав`язків зазначеного навчального закладу, отримав дозвіл адміністрації НВК на проведення в приміщеннях школи зібрань молодіжного християнського товариства «Діти Христа».

Під час таких зібрань у приміщенні вказаного НВК «Школа-гімназія святої Софії», у м. Львові на вул. Вічевій, 2, в період з вересня 2009 року по травень 2010 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 зустрічався із малолітніми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , якій 29.04.2010 виповнилось 14 років, та про вік яких йому було достеменно відомо, та неодноразово, точної кількості випадків у ході досудового розслідування не встановлено, з метою отримання сексуального задоволення, нехтуючи правом малолітніх на статеву свободу та статеву недоторканність, під приводом покарання за погану поведінку потерпілої або в якості відшкодування за понесені ОСОБА_6 витрати на потерпілих, почергово запрошуючи зазначених малолітніх у свій кабінет на першому поверсі школи, повторно вчиняв щодо них розпусні дії сексуального характеру, які виражалися в тому, що ОСОБА_6 наказував оголювати ОСОБА_9 свої статеві ограни, після чого оголював свій статевий член та торкався ним до оголених частин тіла малолітньої.
Окрім цього органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний неодноразово вступав із неповнолітньою потерпілою ОСОБА_9 в статеві зносини природним способом.

Та вчиняв інші протиправні дії, стосовно неповнолітніх потерпілих, які викладені у клопотанні слідчого.

24.09.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч.ч. 1, 2 ст. 156 КК України.

Слідчий вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, а тому орган досудового розслідування звертається до суду з клопотанням про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство дійшло до висновків наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку.

У разі визнання винуватим ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, що за ступенем тяжкості відноситься, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, до особливо тяжкого злочину;вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням свободи пересування .

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинені ним кримінальні правопорушення, орган досудового розслідування вбачає наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, яких неможливо запобігти у разі перебування підозрюваного на волі, а саме те, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань, або відмови від показань у кримінальному провадженні. знищити, сховати або спотворити речі, документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст. 183 КПК України заборон щодо обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Беручи до уваги викладене, та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 своїми діями вчинив особливо тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, виїхати за межі України та/або переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу сторону та експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просять задовольнити подане клопотання покликаючись на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили у задоволенні клопотання слідчого відмовити, застосувавши більш м`який запобіжний захід.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом обшуку від 15.05.2020, відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_6 виявлено та вилучено цифрові носії інформації, які містять фото- та відеометеріали, що вказують на вчинення ОСОБА_6 дій сексуального характеру щодо неповнолітніх та малолітніх осіб та відповідними протоколами їх огляду від 25.05.2020, протоколами допитів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , під час яких потерпілі дали показання про вчинення щодо них дій сексуального характеру у малолітньому/неповнолітньому віці зі сторони ОСОБА_6 , іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження у їх сукупності.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності даних обставин, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора на підтримання внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та думку його захисника, враховуючи особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів (ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України) за яке йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 179, 184 КПК України, вважаю, що інші запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Окрім цього, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 року у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого чи зменшення ризиків на даний не встановлено.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»).
Згідно рішення Європейський суд з прав людини № 12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції» п. 51, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
З огляду на те, що дані кримінальні правопорушення у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється обвинувачений вчинені стосовно малолітніх та неповнолітніх осіб, суд вважає недоречним визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Стебник Дрогобицького району Львівської області, раніше не судженому, не одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» строком на 60 діб - до 26.11.2020 року включно, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 02.10.2020 року о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .