КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кленова Новоград Волинського району Житомирської області, є громадянином України, із середньою освітою, не одружений, працює монтажником в ТОВ «Міжнародна архітектурна група», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України,
за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 05 листопада 2020 року включно.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що заявлені ризики не зменшились і виправдовують продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки слідчим та прокурором наведено відомості про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187 КК України, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати місце мешкання - квартиру АДРЕСА_3 .

Захисник посилається на необґрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказує, що слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_6 взагалі не знайомий з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ніколи їх раніше не бачив та не спілкувався з ними.
ОСОБА_6 веде зразковий спосіб життя, є фахівцем з покрівельних робіт та з 2018 року по теперішній час працює монтажником в ТОВ «Міжнародна архітектурна група», має достатній заробіток і задовільне матеріальне становище, займається спортом та позитивно характеризується в колективі. Крім того, ОСОБА_6 не працює з замовниками будівництва, а виконує лише субпідрядні роботи на будівельних об`єктах. Тобто, припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_6 начебто має зв`язки у відповідних колах спілкування для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів є безпідставним.
Також захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_6 в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 липня 2020 року зазначив, що не причетний до вказаного правопорушення та в зазначений час був вдома.

При розгляді клопотання щодо продовження строку тримання під вартою судом залишено поза увагою відсутність доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_6 до вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України або про знаходження ОСОБА_6 на місці злочину в ніч на 24червня 2020 року.
Крім того, в протоколах допиту потерпілих зазначено, що нападники розмовляли російською мовою, проте ОСОБА_6 спілкується виключно українською, а точніше «суржиком», і російською мовою взагалі не володіє.
Також сторона захисту посилається на відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
На думку апелянта, прокурор в судовому засіданні не обґрунтував необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та не навів жодних підстав, які б виправдовували обмеження його права на свободу.

Сторона захисту вважає, що в разі застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній зможе повністю забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисників щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001009 від 25 червня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
12 липня 2020 року, у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_6
12 липня 2020 року підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
28 серпня 2020 року старший слідчий СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року вказане клопотання задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 05 листопада 2020 року включно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Зокрема, даними, що підтверджують причетність ОСОБА_6 , до інкримінованих йому кримінальних правопорушень є: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.06.2020; протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 від 08.07.2020; протокол допиту потерпілої ОСОБА_14 від 08.07.2020; рапорти працівників УКР ГУНП в Київській області щодо причетності до вчинення злочину ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 ;протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2020;протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 09.07.2020; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2020;протокол обшуку від 12.07.2020 року та інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також, слідчий суддя суду першої інстанції ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Так, слідчим в клопотанні та слідчим суддею в ухвалі наведено перелік слідчих та процесуальних дій, без яких не можливо закінчити досудове розслідування, а саме: звернутися із клопотанням до слідчого судді про отримання тимчасового доступу до речей та документів, які перебуває у володінні операторів стільникового зв`язку, зокрема інформації про зв`язок абонентів стільникового зв`язку, місце їхнього перебування та іншу необхідну органу досудового розслідування інформацію; отримати висновок експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи по об`єктам дослідження, які вилучені 25.06.2020 під час огляду місця події; звернутися із клопотанням до слідчого судді про примусове відібрання зразків букального епітелію у підозрюваних ОСОБА_15 та ОСОБА_11 ; на підставі рішення суду, примусово відібрати зразки букального епітелію у підозрюваних ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , призначити судову молекулярно-генетичну експертизу для порівняння зі слідами, вилученими на місці злочину; призначити судову молекулярно-генетичну експертизу з метою порівняння зразків букального епітелію (ДНК) потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 із слідами, вилученими на місці злочину; призначити судову товарознавчу експертизу для встановлення вартості майна, який заволоділи під час розбійного нападу, який відбувся 24.06.2020; отримати висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизу для встановлення вартості майна, яким заволоділи під час розбійного нападу, який відбувся 24.06.2020; встановити інших осіб, які причетні до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні; виконати вимоги ст. 291 КПК України та скласти обвинувальний акт.

За викладених обставин вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, із якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, обставини його вчинення, дані про особу підозрюваного, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворими запобіжними заходами запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи (рішення у справі "Мюллер проти Франції" п.п.35-45), а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Посилання захисника на відсутність відомостей щодо причетності ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів та те, що ОСОБА_6 в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 липня 2020 року зазначив, що не причетний до вказаного правопорушення та в зазначений час був вдома, підлягають окремій перевірці під час розгляду справи по суті, та на даному етапі не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого про продовження строку тримання під вартою.

Твердження апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.

Слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. При цьому місцевий суд не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства").

Ті обставини, що ОСОБА_6 веде зразковий спосіб життя, є фахівцем з покрівельних робіт, працює монтажником в ТОВ «Міжнародна архітектурна група», займається спортом та позитивно характеризується в колективі, не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційні скарзі захисника.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Отже, істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням в цілому вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такими, що не тягнуть за собою скасування судового рішення, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 05 листопада 2020 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5003/2020
Єдиний унікальний номер 761/26798/20
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_17
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1