С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________________________
Провадження №1-кс/760/8174/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І.Вступна частина
02 грудня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про арешт майна у рамках досудового розслідування, внесеного 18.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003591, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України.

ІІ. Мотивувальна частина
До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання, з якого вбачається, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування в рамках досудового розслідування, внесеного 18.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003591, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України.

У клопотанні прокурор просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що 03.05.2014 невстановлені слідством особи, приходили до квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає гр. ОСОБА_4 та шляхом обману, намагаються незаконно заволодіти її грошима, погрожуючи відібрати квартиру.

Будучи допитаною в якості потерпілої ОСОБА_4 пояснила, що 19.11.2004 її мати купила квартиру АДРЕСА_1 та зареєструвала в вищевказаній квартирі її та її брата ОСОБА_5 . Всі необхідні документи на право придбання квартири були відправленні до БТІ для оформлення прав власності. У 2005 році ОСОБА_6 померла, і потерпіла разом з братом ОСОБА_5 вступили в спадщину для отримання в власність квартиру АДРЕСА_1 . При зверненні в БТІ, останнім повідомили, що власник квартири при невідомих ій обставинах змінився, на квартиру накладений арешт і вони не можуть вступити в спадщину для отримання у власність вказаної квартири. В кінці вересня 2014 року дверні замки її квартири невідомим чином були замінені та невідомі їй люди, які знаходились в квартирі повідомили, що тепер вони власники даної квартири, згідно рішення суду. І якщо, вона бажає тут проживати, то повинна їм сплатити 45 000 доларів США. Через деякий час ОСОБА_5 дізнався, що представники ЖЕК його виписали з вищевказаної квартири. Після чого вона звернулась до органів внутрішніх справ з заявою про злочин.

Будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_5 надав аналогічні покази потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2004, було встановлено, що ОСОБА_7 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 за 184 250, 00 грн.

Згідно з довідкою №5859 від 03.11.2015 ЖЕК 905 слідством встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_4 , 1985 р.н., ОСОБА_5 , 1984 р.н., однак були зняті з реєстраційного обліку 31.07.2014 на підставі рішення суду №760/945/14-п та №2/76/1732/14 від 28.04.2014.

Відповідно до інформації реєстраційної служби від 04.11.2015 встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_8 .

Так, відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14.11.2012 договір купівлі-продажу від 17.11.2004 посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі № 1055 визнати недійсним.

03.06.2015 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва було прийнято до розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28.04.2014 за позовом ОСОБА_8 .

Прокурор зазначає, що з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються добросовісними набувачами кв. АДРЕСА_1 , які придбали квартиру в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати.

01.12.2020 прокурором у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд клопотання у відсутність особи, що з ним звернулась та відмови в його задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Прокурор у своєму клопотанні зазначив, що вказана квартира є речовим доказом. Зокрема, визнана такою постановою від 01.12.2020.

Окрім того, прокурором зазначено, що необхідність арешту зазначеної квартири зумовлена тим, що невідомими особами можуть вчинятися дії, спрямовані на переоформлення права власності чи користування на інших осіб, що зумовить труднощі чи неможливість збереження речового доказу в кримінальному провадженні.

Прокурором зазначено, що потерпіла ОСОБА_4 разом з братом ОСОБА_5 являються добросовісними набувачами квартири АДРЕСА_1 .

Проте судом встановлено, що спір з приводу даної квартири, вже було вирішено в межах розгляду цивільної справи №2-925/12.

Відповідно до відомостей, що містяться в базі даних суду, встановлено наступне.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14.11.2012 цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу частково задоволено, а саме:

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за №2д-133.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 17.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за №3-1363.

Витребувано у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 .

В задоволенні решти позову - відмовлено.

14.06.2017 касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено та заочне рішення суду від 14.11.2012 залишено без змін.

Окрім того, заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28.04.2014 позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та Солом`янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про усуненні перешкод в користуванні майном задоволено частково, а саме:

виселено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 та вселено ОСОБА_8 , як власника зазначеної квартири.

Також, дійсно ОСОБА_4 було подано до суду заяву про перегляд заочного рішення від 28.04.2014, проте ухвалою суду від 13.07.2015 зазначену заяву залишено без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не оскаржували зазначені рішення в суді апеляційної інстанції, отже заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28.04.2014 є таким, що набрало законної сили.

У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З огляду на зазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 , в інтересах осіб, щодо прав власності яких на неї вже постановлено рішення суду.

ІІІ. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя ухвалив:

1.У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про арешт майна у рамках досудового розслідування, внесеного 18.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003591, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України - відмовити.
2.Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_12