Справа № 591/7679/19
Провадження № 1-кп/591/330/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2019 близько 21 год. 00 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля ВАЗ 2109, н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, неподалік буд. 9 по проспекту М. Лушпи, м. Суми, рухаючись неподалік магазину «Точка», ледь не наїхав на невстановлену в ході досудового слідства жінку, в зв`язку з чим остання звернулася з повідомленням на лінію «102».

Реагуючи на вказане повідомлення, направлений на місце події наряд поліції, який знаходився у форменому одязі на службовому автомобілі Тойота Пріус у складі поліцейських Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , встановивши місцезнаходження автомобіля ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_1 , синього кольору, який знаходився біля магазина «Точка», почали працювати за прикметами та чекати водія. Через деякий час поліцейські помітили, що автомобіль ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , почав рух вздовж будинку №9 по проспекту М. Лушпи в м. Суми в напрямку ТРЦ «Лавина».

З метою зупинки транспортного засобу поліцейські ввімкнули проблискові маячки синього та червоного кольору та, подаючи сигнал, почали переслідувати автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , а останній - ігнорував законні вимоги поліцейських зупинитися, нехтуючи та порушуючи Правила дорожнього руху України.

Під час переслідування поліцейськими автомобіля ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_1 , дворовою територією вул. Героїв Крут, в напрямку вул. І. Харитоненка, м. Суми, ОСОБА_5 , маючи на меті позбутися переслідування, здійснив маневр поворот ліворуч, та не впоравшись з керуванням, зупинив автомобіль. Поліцейський ОСОБА_4 , перебуваючи у форменому одязі, та будучи на службі під час виконання службових обов`язків, зупинив службовий автомобіль та підбіг до автомобіля ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_1 , синього кольору. Маючи на меті затримати водія автомобіля та недопущення заподіяння шкоди громадянам, поліцейський ОСОБА_4 , відчинивши водійські двері, нахилившись у салон автомобіля, вхопив останнього за камуфльовану куртку.

Після цього, ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, близько 21.50 год. 11.10.2019, перебуваючи неподалік буд.39 по вул. Заливана в м. Суми, перед мостом через р. Псел, діючи з прямим умислом, спрямованим на умисне заподіяння шкоди працівникові правоохоронного органу ОСОБА_4 , у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків, натиснув на педаль газу автомобіля, що призвело до руху транспортного засобу, від чого ОСОБА_4 був протягнутий разом з автомобілем на відстані до 15 метрів, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження: в лобній ділянці справа група саден (до 6) смугастої форми розміром від 0,4x0,7 см до 3x1см вкриті в центрі коричневою кіркою, що відшаровуються, по периферії без кірки рожевого кольору. На задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, основних фалангах пальців правої кисті, на долонній поверхні правої кисті множинні садна смугастої форми розміром від 2x0,5 см до 10x1,5 см вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин. Аналогічного характеру садно на задній поверхні в ділянці лівого ліктьового суглобу розміром 4x3 см, на передній поверхні в ділянці правого колінного суглобу розміром 2x1 см. На задньо-зовнішній поверхні в ділянці правого кульшового суглобу, верхньої третини правого стегна синець неправильної овальної форми розміром 17x22 см фіолетового кольору в центрі, по периферії зеленувато-жовтого кольору. На фоні синця садно смугасте розміром 7x4см вкрите коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин. Крім того, ОСОБА_4 знаходився на амбулаторному лікуванні в ДУ «ТМО МВС України в Сумській області» з 12 по 25 жовтня 2019 р. з діагнозом: «Забій правого плечового суглобу. Забійні садна правого передпліччя, кисті. Розтягнення зв`язкового апарату правого кульшового суглобу, підшкірна гематома». Отримані потерпілим ОСОБА_4 тілесні ушкодження в ділянці правої верхньої та нижньої кінцівок кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а у ділянці голови - як легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_5 хоча і повідомляв суду, що визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення частково: говорив, що згоден з фактичними обставинами справи, але не погоджується з кваліфікацією його дій та запевняв про відсутність умислу на заподіяння ОСОБА_4 , як працівнику правоохоронного органу, тілесних ушкоджень. Але фактично зміст наданих ним пояснень, а також озвучена захисником під час розгляду справи позиція дає підстави стверджувати про те, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений не визнав, хоча і не заперечував деяких обставин обвинувального акту. Зокрема, ОСОБА_5 не заперечував того, що в той вечір, посварившись з дівчиною, вживав спиртне, після чого сів за кермо автомобіля, щоб перемістити його та залишити на ніч біля будинку, в якому проживає. Також не заперечував обставини конфлікту, який відбувся близько 21-00 год. біля магазину «Точка», розташованому на пр-ті М.Лушпи у м.Суми, з жінкою через те, що він ледь не наїхав на її собаку. Крім того, повідомив, що коли після конфлікту з жінкою він прогулявся біля річки Псел та повернувся до автомобіля, сів за кермо і став їхати до місця свого мешкання, то почув сигнал поліцейського автомобіля та побачив проблискові маячки. Але замість того, щоб зупинитись, він прискорився та став тікати від переслідування поліцейських. Під час переслідування, знаходячись перед мостом через р.Псел, що на вул.Заливна у м.Суми, він вирішив розвернути автомобіль, проте, вдарившись об бордюр, двигун автомобіля заглох, тому йому знадобилось декілька секунд, щоб знову завести автомобіль. А, оскільки автомобіль знаходився на нерівній дорозі, то він не стояв на одному місці, а почав котитись. При цьому, він не бачив: що зупинилась поліцейська машина, що поліцейський вибіг з автомобіля та направився до нього. Лише чув, що під час руху автомобіля відкрились водійські двері, проте не бачив хто їх відкрив, хто його хапав за куртку, тільки чув вимогу: «Виходь!». Після цього автомобіль покотився та двері по інерції самі закрились, а оскільки його нога була на педалі газу, то він натиснув на неї та автомобіль став рухатись з прискоренням. Зупинив він автомобіль біля розважального комплексу «Здибанка», де його було затримано поліцейськими. Від поліцейських втікав, бо злякався, так як знав, що вчинив адміністративне правопорушення, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, та що на нього, у разі затримання, будуть складені відповідні матеріали, а також - не хотів хвилювати батька тим, що сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння. Водночас, на його переконання, ніяких активних дій по відношенню до поліцейського він не вчиняв, наїзду на поліцейського не здійснював, спиною до сидіння автомобіля руки поліцейського не притискав, не бажав заподіювати потерпілому тілесних ушкоджень. Як потерпілий отримав зазначені у обвинувальному акті тілесні ушкодження він не бачив, але припускає, що отримав потерпілий тілесні ушкодження через свої ж недбалі дії (відкривши під час руху автомобіля двері, тримався деякий час за ручку дверей, а потім упав на землю після того, як перестав триматись за ручку автомобіля). Його ж дії по відношенню до потерпілого, на його погляд, були необережними і його вина є тільки у тому, що він, коли завів двигун, то не переконався у безпечності руху. Просив пробачення у потерпілого за те, що вчинив адміністративне правопорушення, пояснюючи, що такої ситуації ніколи б не сталось, якби не був у стані сп`яніння. Також просив виправдати його, так як, на його переконання, в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Не зважаючи на позицію сторони захисту та вказані пояснення обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого злочину за наведених в обвинувальному акті обставин підтверджується дослідженими судом під час судового розгляду доказами.

Так, судом було досліджено письмові докази, допустимість яких не оспорювалась стороною захисту, і вони не викликали сумнівів у своїй достовірності, належності та допустимості під час їх оцінки судом у нарадчій кімнаті.

Зокрема, згідно з документами наданими Управлінням патрульної поліції в Сумській області (а.с. 87-99) ОСОБА_4 є поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Сумській області та з 20-00 год. 11.10.2019 по 08-00 год. 12.10.2019 року знаходився на службі та на службовому автомобілі Тойота Пріус в екіпажі з поліцейською патрульної поліції ОСОБА_7 на виконання обов`язків Посадової інструкції здійснював патрулювання території обслуговування у м.Суми.

Відеозапис з реєстратора, що знаходився на службовому автомобілі поліцейського екіпажу у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , та протоколи огляду документів від 13.10.2019 та від 18.11.2019 (а.с. 65-68,119,123-126) містять відомості про те, як поліцейські, реагуючи на повідомлення, яке надійшло по лінії «102» на планшет, виявили місцезнаходження автомобіля ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_1 , синього кольору, біля магазина «Точка», після чого тривалий час переслідували його по м.Суми, а автомобіль ВАЗ не тільки не реагував на увімкнені проблискові маячки та спеціальні звукові сигнали, які подавали поліцейські вимагаючи його зупинитись, а прискорювався та, намагаючись втекти від переслідування, допускав численні порушення Правил дорожнього руху (рухався на заборонені сигнали світлофора, рухався з великою швидкістю по полосам зустрічного руху, тротуарах та пішохідних доріжках), наражаючи тим самим на небезпеку не тільки учасників дорожнього руху, а й мешканців будинків, що відпочивали у житловій та пішохідній зоні.

Крім того, з відеозапису (а.с.119, файл з назвою «2019_1011_214724», час з 00:01:42 до 00:02:03) чітко вбачається, що коли автомобіль ВАЗ, виконуючи на великій швидкості маневр розвороту зі зміною траєкторії руху, не вписався у поворот та вдарився передніми колесами об бордюр, то від такого удару автомобіль відкинуло юзом в бік таким чином, що він опинився паралельно з`їзду з основної дороги по вул.Г.Крут на ґрунтову дорогу, що по вул.Заливній. Після цього, повернувши кермо, щоб їхати по ґрунтовому спуску дороги, водій спрямував автомобіль, що котився, до лівого узбіччя ґрунтової дороги на початок спуску, натиснув на гальма та відразу їх відпустив, про що свідчить ввімкнення світла на задніх ліхтарях автомобіля. В цей час до автомобіля під керуванням ОСОБА_5 підбіг потерпілий ОСОБА_4 у форменому одязі та відчинив водійські двері, але, на дивлячись на це, автомобіль почав рухатись з прискоренням, потягнувши потерпілого ОСОБА_4 . Після цього, коли вже потерпілий лежав на узбіччі дороги обличчям донизу, автомобіль під керуванням обвинуваченого на великій швидкості покидав місце події.

У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події від 14.10.2019 року зафіксовано на проїзній частині вул.Заливна сліди волочіння (а.с.120-122).

Згідно протоколу огляду місця події від 11.10.2019 року (а.с. 81-86) автомобіль ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_1 , синього кольору, яким керував у той день ОСОБА_5 , був виявлений та вилучений поліцейськими поруч з пішохідним мостом через р.Псел в м.Суми, поряд з розважальним комплексом «Здибанка».

Факт отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень підтверджується довідкою про огляд лікаря нейрохірурга та висновком травматолога від 11.10.2019 року, диском з рентген знімком суглобу, а також даними, які містяться в амбулаторній картці № НОМЕР_2 щодо ОСОБА_4 (а.с. 152).

Крім того, як вбачається з висновку експерта №802 від 18.11.2019 року при обстеженні ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у кількості та по характеру такі, як зазначено в обвинувальному акті і дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів та могли утворитись внаслідок падіння з вертикального положення та волочіння тіла по поверхні землі (а.с.100-101)

Протокол проведення слідчого експерименту містить відомості про те, як потерплий ОСОБА_4 під час проведення за його участю відповідної слідчої дії, продемонстрував як вхопив правою рукою за куртку водія ВАЗ, а лівою за внутрішню дверну ручку зі сторони водійської двері, а водій, натиснув на педаль газу, в результаті чого автомобіль почав рухатись з прискоренням зі спуску та протягнув потерпілого метрів 10-15. Також показав, що отримав тілесні ушкодження в момент коли відпустив водія автомобіля ВАЗ та ручку дверей автомобіля, впавши спочатку на правий бік, таким чином, що рука знаходилась під тулубом, а потім, скотився з гори здійснивши обертальні рухи навколо осі тіла приблизно 5-6 разів (а.с.128-132).

Згідно висновку експерта №835 від 18.11.2019 року тілесні ушкодження, що виявлено у ОСОБА_4 утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли утворитись внаслідок падіння з прискоренням з вертикального положення на правий бік та подальшого перекочування тіла по поверхі землі, як було продемонстровано потерпілим під час проведення слідчого експерименту (а.с. 150).

Крім письмових доказів, обставини обвинувального акту підтвердили потерпілий та свідки, які безпосередньо суду надали покази.

Так, свідок ОСОБА_9 суду розповів, що 11.10.2019 року близько 21-00 год., коли він рухався за кермом свого автомобіля біля магазину «Точка», що на пр. М.Лушпи, то його зупинила незнайома йому жінка та попросила викликати поліцію, оскільки водій іншого автомобіля ледь не наїхав на неї та її собаку. Після цього він був очевидцем словесної перепалки, яка відбувалась між водієм та цією жінкою, а коли почув з боку водія погрози, то викликав поліцію. Але, коли приїхала поліція, то водій з місця сварки пішов до річки Псел, залишивши свій автомобіль на узбіччі. Після чого він поїхав.

Потерпілий ОСОБА_4 суду розповів, що 11.10.2019 року, близько 21-00 год., коли на планшет надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що водій ВАЗ, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння ледве не збив жінку, то він разом з поліцейською ОСОБА_7 , знаходячись на службі на службовому автомобілі, спочатку встановили місцезнаходження автомобіля-порушника та чекали на появу водія. Через деякий час вони побачили, що автомобіль став рухатись, а їх екіпаж став його переслідувати, оскільки водій на їх звукові та світлові сигнали про зупинку не реагував, а навпаки, підвищив швидкість та, порушуючи ПДР, намагався втекти від них. На вул.Заливній водій, здійснюючи маневр розвороту, зупинився, після чого було прийнято рішення припинити дії водія-порушника. З цією метою він вибіг із службового автомобіля, підбіг до автомобіля ВАЗ, відкрив двері та лівою рукою взявся за внутрішню ручку дверей, а правою схопив водія за комірець, але водій, притиснувши його руку спиною до спинки сидіння, почав рух автомобіля, в результаті чого його протягнуло на відстань 15-20 метрів. Після цього він впав та скотився по дорозі вниз. В результаті він отримав тілесні ушкодження та вимушений був перебувати на лікарняному.

Допитана як свідок інспектор поліції ОСОБА_7 надала аналогічні покази про обставини переслідування їх екіпажом автомобіля ВАЗ під керуванням ОСОБА_5 , звертаючи увагу суду на те, що коли водій автомобіля ВАЗ зупинився на вул.Заливній, не впоравшись з управлінням під час виконання маневру розвороту, то ОСОБА_4 вибіг зі службового автомобіля, підбіг до автомобіля ВАЗ, відкрив передні двері автомобіля, щоб змусити ОСОБА_5 вийти з-за керма авто. В цей час, ОСОБА_5 різко натиснув на педаль газу, автомобіль почав рух, протягнувши ОСОБА_4 близько 15 метрів по дорозі. Побачивши такі події, вона швидко пересіла з пасажирського крісла за кермо службового автомобіля, послідкувала за автомобілем ВАЗ та, побачивши ОСОБА_4 , який лежав на землі обличчям вниз, зупинила службовий автомобіль, підбігла, надала напарнику першу допомогу, викликала швидку та передала по рації іншим екіпажам поліції напрямок руху автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 розповів суду як він, рухаючись за кермом автомобіля по вул.Заливній у м.Суми, став очевидцем події, коли поліцейський автомобіль переслідував автомобіль ВАЗ, а біля мосту водій ВАЗ різко розвернув автомобіль та зупинився. В цей час до водія підбіг поліцейський, який хотів витягнути водія з-за керма, але автомобіль ВАЗ почав котитись, а потім поїхав, потягнувши поліцейського. Побачивши таке, він під`їхав до поліцейського, щоб надати йому допомогу. Поліцейський лежав на землі весь у саднах та тримався за руку, а водій ВАЗ з місця події зник. На підтвердження надав відеозапис, який він здійснював на мобільний телефон, який було досліджено в судовому засіданні (а.с. 176).

Свідок ОСОБА_11 , який перебував в автомобілі разом зі свідком ОСОБА_10 , також розповів, що коли автомобіль ВАЗ, який переслідували поліцейські, розвернуло перед мостом (внаслідок заносу чи внаслідок того, що водій не вправився з керуванням), то поліцейський підбіг до автомобіля ВАЗ, відкрив двері, щоб витягнути із салону автомобіля водія, але останній натиснув на газ, в результаті чого автомобіль з прискоренням став рухатись до р.Псел, тягнучи поліцейського. Знайшли вони поліцейського метрів за 20 від того місця, з якого почав рух автомобіль ВАЗ, водія ВАЗ більше не бачили.

Аналогічні покази надав допитаний як свідок ОСОБА_12 , який разом з товаришем ОСОБА_13 йшли по вул.Заливній та стали випадковими очевидцями зазначеної події. При цьому, і цей свідок зазначав, що чув звук автомобіля ВАЗ, який є характерним після того, як натискаєш педаль газу. Тому і цей свідок з впевненістю говорив про те, що автомобіль ВАЗ, до якого підбіг поліцейський, щоб витягнути водія з-за керма, став рухатись з пришвидшенням в результаті дій водія ВАЗ, а не просто котився з гори.

Свідок ОСОБА_13 також розповів, що автомобіль ВАЗ, до якого підбіг поліцейський, не просто котилось на спуску, а почав рухатись з прискоренням саме внаслідок дій водія, зокрема внаслідок того, що водій ВАЗ натиснув на педаль газу. Ухил дороги на тій ділянці місцевості не настільки крутий, щоб автомобіль мав можливість рухатись з такою швидкістю, яку він бачив.

Допитаний як свідок лікар-ортопед ОСОБА_14 підтвердив, що після події ОСОБА_4 був доставлений у травматологію, де він його оглядав та надавав відповідний висновок про наявність тілесних ушкоджень (вказаний висновок досліджувався судом, про що зазначено вище).

Інспектор УПП ОСОБА_15 , надаючи покази у суді, зазначав, що дійсно приймав участь у затриманні ОСОБА_5 біля розважального комплексу «Здибанка» та після затримання він складав відносно вказаної особи адміністративні матеріали щодо вчинення ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого ст.130 КупАП, оскільки водій мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. Факт затримання ОСОБА_5 та складання на нього матеріалів за ст.130 КупАП підтвердили в суді і допитані як свідки інспектор поліції ОСОБА_16 та патрульний поліції ОСОБА_17 .

Таким чином, суд вважає, що сукупність вищезазначених досліджених судом доказів дають підстави стверджувати про те, що ОСОБА_5 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Тобто, його вина доведена в повному обсязі і дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України.

До позиції ж сторони захисту у даній справі: про відсутність доказів на підтвердження прямого умислу в діях ОСОБА_5 та наявність в його діях необережної форми вини у виді злочинної недбалості, а також - про помилку у кваліфікації, - суд відноситься критично та сприймає як намагання уникнути відповідальності.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України характеризується прямим умислом та мотивом: у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків. Значення ж поняття «у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків» виявляється через мету дій винного, які можуть мати три прояви: 1) не допустити виконання потерпілим своїх службових обов`язків; 2) зупинити, перервати виконання потерпілим своїх службових обов`язків; 3) помститись потерпілому за виконання ним своїх службових обов`язків.

В даному випадку у судовому засіданні було з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий до вказаної події не були знайомі, тому ОСОБА_18 не мав на меті помститись ОСОБА_4 . В той же час, як вбачається з показів потерпілого, свідка ОСОБА_7 , відеозаписів з реєстратора, що був розташований на поліцейському автомобілі, ОСОБА_5 не виконав законні вимоги поліцейських про зупинку транспортного засобу для з`ясування обставин конфлікту, повідомлення про яке надійшло по лінії « 102», у зв`язку з чим патрульні поліції і, зокрема, потерпілий ОСОБА_4 , виконуючи покладені на нього завдання і обов`язки під час несення служби намагався припинити правопорушення та затримати ОСОБА_5 , застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження.

Як пояснював сам обвинувачений ОСОБА_5 , він, будучи у стані сп`яніння, сів за кермо, а коли поліцейські за допомогою проблискових маячків та звукового сигналу наказали йому зупинитись, то він, розуміючи, що вчинив правопорушення, за яке може понести відповідальність, почав втікати від поліцейських.

Тобто, вищевикладене дає підстави стверджувати, що ОСОБА_5 , вчиняючи дії, які зафіксовано на відео реєстратор, мав на меті: і зупинити, перервати виконання потерпілим своїх службових обов`язків щодо його переслідування, і не допустити виконання потерпілим своїх службових обов`язків щодо його затримання та складання адміністративного протоколу за ст.130 КупАП.

І такий мотив у ОСОБА_5 підтверджує наявність в його діях суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Крім того, зміст та спрямованість дій ОСОБА_5 дають підстави говорити про те, що він заподіяв працівникові правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень з прямим умислом.

При цьому, позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_5 не вчиняв активних дій відносно ОСОБА_4 щодо заподіяння останньому тілесних ушкоджень, а потерпілий сам, через свою недбалість отримав ушкодження, суд вважає хибною, а твердження обвинуваченого про те, що він не знав і не бачив, що саме поліцейський відчинив водійську двері в автомобілі, суд сприймає критично з огляду на наступне.

Так, сам обвинувачений не заперечував, що чув і бачив як його переслідують поліцейські на службовому автомобілі із застосуванням спеціального звукового сигналу та проблискових маячків. При цьому, як вбачається з відеозапису з відео реєстратора, службовий автомобіль поліцейських рухався на незначній відстані від автомобіля ВАЗ, яким керував ОСОБА_5 , а коли через невдалий маневр автомобіль ВАЗ вдарився передніми колесами об бордюр, то поліцейські на службовому автомобілі наблизились до автомобіля під керуванням обвинуваченого майже впритул, після чого ОСОБА_5 повернув кермо вправо та спрямував автомобіль на рух на спуск по ґрунтовій дорозі. І в цей час водійську двері відкрив поліцейський, який перебував у форменому одязі.

Суд вважає, що, враховуючи такі обставини та обстановку, ОСОБА_5 не тільки бачив поліцейського, який з метою його затримання і припинення протиправних дій відкрив двері автомобіля, а й - усвідомлював і чітко розумів фактичні обставини вчинення ним дій у такий момент, а також - небезпечність таких своїх дій.

Слід звернути увагу сторони захисту і на те, що заподіяння тілесних ушкоджень з прямим умислом має місце не тільки тоді, коли тілесні ушкодження утворились в результаті побоїв або іншого прямого фізичного контакту обвинуваченого та потерпілого. Тілесні ушкодження, про які йдеться у диспозиції ст.345 ч.2 КК України, можуть бути заподіяні шляхом вчинення інших дій. Так, в даному випадку для заподіяння потерпілому ОСОБА_4 при виконанні ним службових обов`язків тілесних ушкоджень обвинувачений використав джерело підвищеної небезпеки автомобіль, і він усвідомлював, тобто не міг не розуміти, що рух автомобіля, тим більше по нерівній місцевості на спуск, з відкритими водійськими дверями, за які тримався поліцейський, є небезпечним та призведе як мінімум до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Але, не дивлячись на це, автомобіль не зупинив, а навпаки, продовжив рух автомобіля з прискоренням, натиснувши на педаль газу (про що в своїх показах зазначали як потерпілий, так і свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ).

До того ж, суд не вбачає підстав для критичної оцінки показів перелічених свідків або визнання їх недостовірними чи неправдивими, оскільки швидкоплинність події, її бурхливий, екстремальний характер та нічний час протікання, невдалий маневр автомобіля ВАЗ після швидкісного переслідування об`єктивно створювали суб`єктивне сприйняття певних фактів з боку учасників та абсолютно незацікавлених очевидців.

Водночас, на переконання суду, за обставин, що встановлені під час судового розгляду, не має значення у який момент ОСОБА_4 , виконуючи свій службовий обов`язок в межах прав та наданих повноважень, відкрив двері автомобіля ВАЗ, щоб зупинити правопорушника ОСОБА_5 та затримати його: коли автомобіль останнього зупинився повністю чи коли котився. В даному випадку, як вже зазначалось вище, вирішальним та таким, що вказує на наявність в діях ОСОБА_5 суб`єктивної сторони злочину, є те, що обвинувачений, керуючи технічно справним транспортним засобом, жодного разу (ані перед, ані під час переслідування, ані після невдалого маневру розвороту, ані коли в його автомобілі відрились водійські двері та з`явився ОСОБА_4 у форменому одязі) не зупинився, тобто, не вчинив тих дій, які зобов`язаний був вчинити та мав реальну можливість їх вчинити для недопущення таких наслідків. Навпаки, ОСОБА_5 , намагаючись зупинити, перервати виконання потерпілим його службових обов`язків, втікаючи, вчиняв дії для руху автомобіля та на швидкості поїхав з місця події, навіть не поцікавившись долею потерпілого, який очевидно постраждав після того, як був протягнутий з автомобілем та впав майже під колеса його автомобіля. При цьому, щоб автомобіль з механічною коробкою передач поїхав на швидкості з прискоренням, обвинуваченому не достатньо було тільки натиснути на педаль газу, а потрібно було виконати декілька послідовних дії: натиснути педаль зчеплення, після чого ввімкнути швидкість на коробці передач, після чого тільки натиснути педаль газу.

І така поведінка ОСОБА_5 , спрямованість та послідовність, а також мета та мотиви вчинених ним дій свідчить про те, що він не тільки усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, а й - передбачав суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та бажав їх настання.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів та встановлених обставин дають підстави стверджувати про те, що ОСОБА_5 діяв з прямим умислом.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин судом не встановлено. Обтяжуючою обставиною суд вважає вчинення ОСОБА_5 злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком медичної установи (а.с.79,149).

Характеризуючи особу обвинуваченого слід зазначити, що ОСОБА_5 офіційно не працює, є згідно ст.89 КК України не судимою особою, на обліку в нарко- та псих- диспансерах не перебуває (а.с.69-72,75-78).

Враховуючи сукупність зазначених обставин, беручи до уваги висновок органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого не можливе здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с. 56-57), суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити у межах санкції статті, за якою його визнано винуватим, - у виді позбавлення волі.

Власником автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_19 було подано клопотання про скасування арешту з належного йому на праві власності майна: автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів від автомобіля, оскільки у застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба (а.с. 40-45,74).

Суд вважає, що відповідно до ст.174 КПК України арешт з майна потрібно скасувати (а.с. 134) та згідно ст.100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів (а.с. 68,119,126,127,134-141,151-152).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня його затримання для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Скасувати арешт накладений на майно, а долю речових доказів вирішити наступним чином:

-DVD-R-диск з камер відеоспостереження партульних поліції та відеореєстратору автомобіля, після набрання вироком законної сили залишити зберігатись у матеріалах судової срави №591/7679/19;

-мобільний телефон Моторолла, куртка з камуфляжним візерунком, два медальйони жовтого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області згідно квитанції, після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

-ключі від автомоіля ВАЗ НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , які зберігаються в камері схову речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області згідно квитанції, а також атомобіль ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м.Суми, вул.Чернігівська, 16А, після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_19 ;

-зразки крові та слини ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 , змиви та контрольні змиви, виріз куртки зі слідами крові, які зберігаються в камері схову речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області згідно квитанції, - після набрання вироком законної сили знищити;

-довідку про огляд лікаря, висновок травматолога, диск з рентген знімком, амбулаторну картку № НОМЕР_2 на ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах судової справи, після набрання вироком законної сили - повернути законному володільцю ДУ «Теритоіального медичного об`єднання МВС по Сумскій області» .

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1