ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3477/20 Справа № 191/2658/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції) ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000909 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури, який затвердив обвинувальний акт, на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що санкція ч.1 ст.185 КК України в редакції Закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
01.07.2020 року набули чинності зміни до ч.1 ст.185 К України, згідно з якими посилена відповідальність обвинуваченого щодо покарання у вигляді штрафу (Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року), порівняно з редакцією, що діяла до 01.07.2020 року, а тому застосуванню в цьому випадку підлягає санкція ч.1 ст.185 КК України в редакції Закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (щодо штрафу), однак суд першої інстанції, під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, застосував закон, який не підлягає застосуванню.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 21.06.2020 року ОСОБА_8 до себе до дому за адресою: АДРЕСА_3 , запросив ОСОБА_9 , з метою вживання спиртних напоїв. Так, після надмірного вживання спиртних напоїв ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_8 залишитися у нього вдома, щоб останній не йшов у нічний час до свого місця проживання. ОСОБА_8 ліг відпочивати у вільній кімнаті, а ОСОБА_9 у своїй спальній кімнаті.
22.06.2020 року приблизно о 09.00 годині прокинувшись, ОСОБА_8 зайшов до кімнати, де відпочивав ОСОБА_9 , побачив мобільний телефон марки «HUAWEI Y6» 2019, чорного кольору, модель MRD-LX1, в силіконовому захисному чохлі, чорного кольору, який належить ОСОБА_9 , котрий знаходився біля останнього. Так, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме на вищевказаний мобільний телефон. Впевнившись в тому, що ОСОБА_9 відпочиває та через свій фізіологічний стан не усвідомлює протиправні дії ОСОБА_8 , а саме факт протиправного викрадення майна, ОСОБА_8 таємно шляхом вільного доступу викрав вказаний мобільний телефон.
З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального проступку пішов, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2559,20 грн.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ст. 382 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, захисника, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК України, заслуговують на увагу.
Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Між тим, частиною 1 статті 185 КК України в редакції Закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення 22.06.2020 року, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
01.07.2020 року набули чинності зміни до ч.1 ст.185 К України, згідно з якими посилена відповідальність обвинуваченого щодо покарання у вигляді штрафу (Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року), порівняно з редакцією, що діяла до 01.07.2020 року, а тому застосуванню в цьому випадку підлягає санкція ч.1 ст.185 КК України в редакції Закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (щодо штрафу).
Окрім того, відповідно до ч.2 ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Однак, суд першої інстанції порушив вказані вимоги закону, оскільки призначив ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК України, в редакції на час ухвалення вироку, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Пункт 4 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури, який затвердив обвинувальний акт, на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року задовольнити.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4