Справа № 464/3116/20
пр.№ 1-кп/464/472/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 16.04.2020 р. про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 13.01.2020 Залізничним районним судом м.Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., покарання відбуте, -

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.2 ст.309 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту та незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені ним протягом року після засудження за ст.309 КК України.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

ОСОБА_3 у першій половині лютого 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи неподалік кінотеатру імені О. Довженка, що по пр. Червоної Калини, 81 у м. Львові, маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів без мети збуту, знайшов, тобто незаконно придбав, з метою власного споживання поліетиленовий пакет в якому містилося 4 блістери із надписом «Subutex» по сім таблеток у кожному блістері та один розпечатаний блістер із двома таблетками із надписом «Subutex», та усвідомлюючи, що вказані таблетки відносяться до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, поклав їх собі у кишеню куртки та направився в сторону свого місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які незаконно зберігав при собі без мети збуту.
В подальшому, 11.02.2020 по місцю проживання ОСОБА_3 , в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході проведення обшуку в останнього, вилучили 4 блістери із надписом «Subutex» по сім таблеток у кожному блістері та один розпечатаний блістер із двома таблетками із надписом «Subutex», в яких виявлено бупренорфін, який згідно висновку експерта відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою 0,2220 грам.
Крім цього, ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим 13.01.2020 Залізничним районним судом м. Львова, за ч.І ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., в кінці червня 2020 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи неподалік будинку №22, що по вул. Коломийській у м.Львові, маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів без мети збуту, знайшов, тобто незаконно придбав, з метою власного споживання силіконовий згорток, червоного кольору, із вмістом порошкоподібної речовини, білого кольору та усвідомлюючи, що у вказаному згортку міститься метадон, який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, поклав собі його у кишеню куртки та направився в сторону свого місця проживання, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , де в одній із кімнат вказаної квартири, незаконно зберігав вказаний наркотичний засіб без мети збуту.
В подальшому, 24.07.2020 по місцю проживання ОСОБА_3 , в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в одній із кімнат, в ході проведення обшуку вилучили силіконовий згорток, червоного кольору, із вмістом порошкоподібної речовин, білого кольору, що згідно висновку експерта містить метадон, відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою 0,20883016 грам.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю та суду показав, що взимку 2020, точної дати не пригадує, поблизу кінотеатру імені О. Довженка, що по пр. Червоної Калини, 81 у м. Львові, знайшов пакунок в якому були 4 блістери із надписом «Subutex» по сім таблеток у кожному блістері та один розпечатаний блістер із двома таблетками із надписом «Subutex». Так як він є наркозалежним, йому добре було відомо, що знайдене є наркотичним засобом, який він переніс додому, у АДРЕСА_1 , де зберігав до часу поки в нього не був проведений обшук працівниками поліції та вилучений. Крім того, на початку літа, після того, як його було засуджено Залізничним районним судом м. Львова, за ч.1 ст. 309 КК України поблизу будинку №22, по вул. Коломийській у м.Львові, він знайшов, силіконовий згорток, в якому була порошкоподібна речовина, білого кольору, в якій він впізнав метадон, що є наркотичним засобом, який привласнив та переніс за місцем свого проживання. Зі слів він знає, що метадон є специфічним наркотичним засобом, а тому вирішив його відразу не споживати, а зберігати. Наприкінці липня 2020 року за місцем його проживання було проведено обшук, та вилучено вказаний згорток, з іншим майном. Наркотичні засоби він знаходив, і зберігав для власного вживання, оскільки є наркоманом. Зараз він проходить реабілітацію, і бажає вилікуватися від залежності, оскільки зрозумів скільки поганого сталося в його житті через наркотики. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у скоєному щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання про проведення скороченого судового слідства підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.309 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 309 КК України, кримінальній відповідальності підлягає суб`єкт злочину, котрий здійснював незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Згідно ч.2 ст. 309 КК України, кваліфікованим злочином вважається вчинення дій передбачених ч.1 вказаної статті за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Судом встановлено, що виявлені та вилучені у ході обшуку за місцем проживання у ОСОБА_3 11.02.2020 - таблетки із надписом «Subutex», в яких міститься бупренорфін, та 24.07.2020 - метадон відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

13.01.2020 Залізничним районним судом м. Львова ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України, вирок набрав законної сили 13.02.2020
За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а також за ч.2 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені ним протягом року після засудження за ст.309 КК України.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, є кримінальним проступком, а за ч.2 ст.309 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому, суд враховує, що статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, якими введено такий вид кримінальних правопорушень як кримінальний проступок, також визначено строки погашення судимості за цей вид кримінального правопорушення, тощо. Також вказаним законом санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України викладена в іншій редакції, що відповідно відносить вказане кримінальне правопорушення до кримінальних проступків.

Отже, оскільки вказаний закон пом`якшує кримінальну відповідальність за вчинення цього кримінального правопорушення, а також іншим чином поліпшує становище особи, або передбачає інші умови погашення судимості, а саме скорочуючи строки, то цей закон має зворотню силу у часі і поширюється на обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, згідно п. 2-1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.66, 69, 70 ), раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 73-75), однак судимість погашена, що підтверджено квитанцією про сплату 12.02.2020 штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 76), не працює, неодружений, з середньою освітою, на обліку у Львівському обласному медичному центрі превенції та терапії узалежнень та Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері не числиться (а.с.71-72 ).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, суд не бере до уваги обтяжуючу обставину, вчинення злочину повторно, інкриміновану строною обвинувачення виходячи з наступного. Згідно п. 19 Постанови ПВСУ №7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК ( 2341-14 ) як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, протягом року після засудження за ст.309 КК України. З цього слідує, що вчинення злочину протягом року після засудження за ст.309 КК України є кваліфікуючою ознакою, а тому не може ще раз враховуватися при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З досудової доповіді про обвинуваченого вбачається, що з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе (а.с.41-43).
При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, усправі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За таких обставин, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України, усвідомлюючи, факт кримінального переслідування за ч.1 ст. 309 КК України, та ухвалення Залізничним районним судом м. Львова обвимнувального вироку щодо нього. Такі дії не є кваліфікованим кримінальним правопорушення, тобто не утворюють повторність, оскільки на момент вчинення, у відповідності до ст. 62 Конституції України він вважався невинуватим, так як вирок не набрав законної сили, однак розцінюються судом як суб`єктивне ставлення обвинуваченого до своїх дій, що полягає у небажанні виправитися, та відсутності висновків щодо протиправності своїх дій. Разом з тим, суд бере до уваги кількість таблеток, котрі ОСОБА_3 незаконного придбав та незаконно зберігав, що становить 30 шт, та розмір наркотичних засобів, що у них міститься загальною масою 0,2220 грам. Беручи до уваги альтернативність санкції вказаної статті, за вищевикладених обставин, покарання у виді штрафу буде не достатнім, а виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, покарання у виді обмеження волі становитиме надмірний тягар для останнього, тому необхідним та виправданим є покарання у виді арешту.

При визначенні виду та міри покарання за ч.2 ст. 309 КК України, суд зважає, що ОСОБА_3 будучи засудженим за ч.1 ст. 309 КК України, належних висновків для себе не зробив, понесене покарання у виді штрафу не призвело до його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, бере до уваги вчинення ним сукупності умисних кримінальних правопорушень, зухвалості його протиправної поведінки, оскільки, а ні понесене покарання, ані наявність іншого кримінального провадження, у ході якого у квартирі за його місцем проживання 11.02.2020 під час обшуку було виявлено та вилучено наркотичні засоби, обіг, яких обмежено не призвели до його виправлення та припинення незаконних дій. Одночасно, суд зважає на характер поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, що розцінюється стороною обвинуваченого як активне сприяння у розкритті злочину, під час судового слідства, зокрема, що він повністю визнав вину, не оспорюючи фактичних обставин у справі, осудив свою поведінку, щиро покаявся у вчиненому. За таких обставин, при альтернативності видів та мір покарання, суд зазначає, що обвинуваченому слід застосувати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення пов`язаний з ізоляцією останнього від суспільства у виді позбавлення волі оскільки менш суворий вид покарання у виді штрафу буде недостатній для виправлення його та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд враховує, якщо мінімальна межа покарання в санкції не вказана, суд має керуватися мінімальною межею, встановленою для відповідного виду покарання, згідно ч. 2 ст. 63 КК України.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України суд, при вирішенні питання про те, який із передбачених вказаною статтею принципів необхідно застосовувати при призначенні

покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), враховує особу винного й наявність обставин, що пом`якшують і відсутність обставин, що обтяжують покарання, також те, що він вчинив 2 кримінальних правопорушення, що входять до сукупності та складають реальну сукупність, серед яких одне являється проступком, які є умисними, відсутність їх наслідків, вважає за можливе призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочинів та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В матеріалах кримінального провадження міститься копія посвідчення учасника програми замісної підтримуючої терапії № 160 від 21.08.2020(а.с.67), та доводи обвинуваченого про проходження лікування, розцінюється судом як недостатні докази, що свідчить про наявність у ОСОБА_3 наркоманії, та добровільного звернення ним до лікувального закладу з метою лікування залежності, у зв`язку із чим, вищевказана норма судом застосована бути не може.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.. 124 КПК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами проведено 02.04.2020 експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №13/289, вартість якої становить 1256,08 грн.(а.с.82) та 02.09.2020 експертами проведено експертизу матеріалів, речовин та виробів №2/1-814/2, вартість якої становить 2615,20 грн.

Тому суд також вважає за необхідне за правилами ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Так, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються.

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами визнано: 4 блістери із надписом «Subutex» по сім таблеток у кожному блістері та один розпечатаний блістер із двома таблетками із надписом «Subutex», силіконовий згорток, червоно - прозорого кольору, із вмістом порошкоподібної речовин, білого кольору, металеву, чайну ложку, із нашаруванням речовини, білого кольору та пластикова трубка, із нашаруванням речовини, бордового кольору, електронну вагу, сірого кольору, згорток фольги, із нашаруванням речовини, бурого (коричневого) кольору, мобільний телефон марки «Самсунг Е 1200», мобільний телефон марки «BRAVIS С 241», ІМЕІ1. НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «SONI ERICSON Y 100 І», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «І 9300», ІМЕІ1 : НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «PRESTIGIO MULTI PHONE PSP 3450 DUO», IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «ХІОМІ», чорного кольору, сім - картку мобільного оператора «Лайфселл» та два фрагменти паперу, із надписами мобільних телефонів.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 04.08 2020 року на речові докази силіконовий згорток, червоно - прозорого кольору, із вмістом порошкоподібної речовин, білого кольору, металеву, чайну ложку, із нашаруванням речовини, білого кольору та пластикова трубка, із нашаруванням речовини, бордового кольору, електронну вагу, сірого кольору, сім - картку мобільного оператора «Лайфселл» та два фрагменти паперу, із надписами мобільних телефонів, згорток фольги, із нашаруванням речовини, бурого (коричневого) кольору, мобільний телефон марки «Самсунг Е 1200», мобільний телефон марки «BRAVIS С 241», ІМЕІ1 . НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «SONI ERICSON Y 100 І», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «І 9300», ІМЕІ1 : НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «PRESTIGIO MULTI PHONE PSP 3450 DUO», IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «ХІОМІ», чорного кольору накладено арешт.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 та ч. 2 ст. 309, ст.ст. 50, 65, 70 КК України, ст.ст. 349, 368,369- 371,373,374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.309 КК України 6 місяців арешту;

за ч.2 ст.309 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3871 (три тисячі вісімсот сімдесят одну) гривню 28 коп., відшкодування витрат пов`язаних з наданням експертних послуг.
Після набрання вироком законної сили зняти арешт з речових доказів:
силіконовий згорток, червоно - прозорого кольору, із вмістом порошкоподібної речовин, білого кольору, металеву, чайну ложку, із нашаруванням речовини, білого кольору та пластикова трубка, із нашаруванням речовини, бордового кольору, електронну вагу, сірого кольору, сім - картку мобільного оператора «Лайфселл» та два фрагменти паперу, із надписами мобільних телефонів, згорток фольги, із нашаруванням речовини, бурого (коричневого) кольору, мобільний телефон марки «Самсунг Е 1200», мобільний телефон марки «BRAVIS С 241», ІМЕІ1 . НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «SONI ERICSON Y 100 І», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «І 9300», ІМЕІ1 : НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «PRESTIGIO MULTI PHONE PSP 3450 DUO», IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «ХІОМІ», чорного кольору.
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :
4 блістери із надписом «Subutex» по сім таблеток у кожному блістері та один розпечатаний блістер із двома таблетками із надписом «Subutex» в яких виявлено бупренорфін, загальною масою 0,2220 грам та силіконовий згорток, червоного кольору, із вмістом порошкоподібної речовини, білого кольору, що містить метадон, загальною масою 0,20883016 грам, що зберігаються у спецпакетах № 5514656, № 1054781 та № 5402669 в камері схову речових доказів Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області за квитанцією № 3959, передати у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_7 ) для використання його у дресируванні службовтх собак АДРЕСА_3 ..
металеву, чайну ложку, із нашаруванням речовини, білого кольору та пластикова трубка, із нашаруванням речовини, бордового кольору, сім - картку мобільного оператора «Лайфселл» та два фрагменти паперу, із надписами мобільних телефонів, згорток фольги, із нашаруванням речовини, бурого (коричневого) кольору, що зберігаються в камері схову речових доказів Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області за квитанцією № 3959- знищити.
електронну вагу, сірого кольору, мобільний телефон марки «Самсунг Е 1200», мобільний телефон марки «BRAVIS С 241», ІМЕІ1 . НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «SONI ERICSON Y 100 І», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «І 9300», ІМЕІ1 : НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «PRESTIGIO MULTI PHONE PSP 3450 DUO», IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «ХІОМІ», чорного кольору, що зберігаються в камері схову речових доказів Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області за квитанцією № 3959 конфіскувати в дохід держави.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1