ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2950/20 Номер провадження 11-сс/814/347/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю власника майна його представника представника потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 10 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №0000878,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя частково задовольнив клопотання старшого слідчого Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000878 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та наклав арешт на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею, відповідно, 19,1 м? та 14,6 м? з реєстраційними номерами №7672404 та №101, з позбавленням права відчуження та розпорядження.

Водночас слідчий суддя це нерухоме майно передав на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що погоджується з доводами клопотання слідчого в тій частині, що майно є предметом вчинення злочину, а його відчуження та розпорядження може негативно вплинути на повноту, об`єктивність та всебічність досудового розслідування, призвести до приховування слідів злочину.

За змістом апеляційної скарги власник майна ОСОБА_6 просить скасувати арешт, накладений на його майно, оскільки рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим і порушує його право на власність.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника потерпілого про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у відповідності до вимог ст.170 та ст.173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна.

Приписами ч.1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Наведені вимоги закону слідчим суддею не дотримано.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, Полтавський відділ поліції ГУ НП в Полтавській області проводить досудове розслідування кримінального провадження №0000878 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України, за фактом того, що 03 квітня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 , невідомі особи самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчинили дії, правомірність яких оспорюється.

При цьому про підозру на час розгляду провадження апеляційним судом нікому не повідомлялося.

З об`єктивної сторони для самоправства необхідно встановити сукупність таких трьох ознак:

самовільне вчинення будь-яких дій;

оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою;

заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Тобто, самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння значної шкоди, поняття якої є оціночним і вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження частина 3 ст.132 КПК визначає:

існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Як вбачається з клопотання слідчого, в ньому взагалі немає згадки про те, що 03 квітня 2020 року за адресою м. Полтава, вул. Пушкіна, 15, внаслідок самоправства була заподіяна значна шкоди чиїмось інтересам. Не містить таких даних і витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань та додані до клопотання слідчого матеріали.

Тобто, слідчий не довів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя, всупереч приписам ч.3 ст.132 КПК України, за відсутності цієї обов`язкової умови, наклав арешт на майно.

Також слідчий суддя не дотримався приписів закону (ст.370 КПК України) щодо вмотивованості судового рішення, в якому мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя лише зазначив, що погоджується з доводами слідчого в тій частині, що майно є предметом вчинення злочину, а його відчуження та розпорядження може негативно вплинути на повноту, об`єктивність та всебічність досудового розслідування, призвести до приховування слідів злочину.

Проте ухвала слідчого судді не містить жодних мотивів того, на підставі чого він прийшов до висновку, що самі по собі нежитлові приміщення в даному випадку є доказом самоправства.

А право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Крім того, як вбачається з тексту клопотання, слідчий просив накласти арешт на нерухоме майно, зазначивши лише реєстраційні номери № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Відповідно до відеозапису судового засідання, слідчий суддя під час розгляду провадження встановив порушення слідчим вимог ч.2 ст.171 КПК України, оскільки в клопотанні відсутні ідентифікуючі ознаки майна (вид приміщення, його адреса та площа).

При цьому слідчий суддя, порушуючи вимоги частини третьої цієї статті Кодексу, відповідно до яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повинен був повернути його прокурору та встановити строк для усунення недоліків, про що постановити ухвалу, дозволив слідчому внести відповідні виправлення, які до того ж не були погоджені прокурором, після чого розглянув клопотання по суті.

Також слідчий суддя в резолютивній частині ухвали зазначив про часткове задоволення клопотання, проте всупереч п.3 ч.1 ст.372 КПК України не вказав в якій частині відмовив у задоволенні клопотання слідчого.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Отже, апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 10 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №0000878 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000878 про арешт майна.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4