Справа № 487/7405/20
Провадження № 1-кс/487/7107/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003306 від 04.12.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітан поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003306 від 04.12.2020р. за ч. 1 ст. 115 КК України звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 строком на 60 днів без застосування застави.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на обгрунтованість підозри за ч. 1 ст. 115 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, підозрювана ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно вливати на свідків, які надали покази, що підтверджують її вину у скоєнні кримінального правопорушення, оскільки добре обізнана про місце їх проживання.
На думку слідчого, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, і не зможе попередити зазначенні у клопотанні ризики.
Слідчий вважає недоцільним застосування до ОСОБА_5 застави, оскільки остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави підтримала, наполягала на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначила про допущену у клопотанні технічну помилку про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала у неї наявність умислу на позбавлення життя потерпілої, пояснивши, що з матір`ю у неї були напружені стосунки через спосіб життя останньої. Її матір три тижні тому захворіла, вільно не пересувалась. 03.12.2020р. близько 22:00 год. вона перебувала у сусіда, де разом з останнім вживала спиртні напої. Коли повернулася додому, то побачила, що її мати лежить на підлозі у ванній кімнаті, на животі, лицем донизу. Бабуся прохала її підвестися, проте мати лише стогнала. Тоді вона, розлютившись через таку поведінку матері, почала штовхати матір ногою, висуваючи вимоги підвестися, тягала її за волося, розцарапала матері обличчя, схопила за горловину светра та, тримаючи таким чином, виволокла матір з ванної кімнати до коридору, потім притулила до стіни, а далі за ногу відтягнула до кімнати, де поклала матір на ліжко. Через деякий час її син повідомив, що, мабуть, бабуся померла, вона почала проводити реанімаційні дії, проте вони не дали результатів, і тоді вона викликала поліцію та швидку допомогу.
Захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволеня клопотання, посилаючись на необгрунтованість підозри за ч. 1 ст. 115 КК України та недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні. Зазначив, що покази підозрюваної в судовому засіданні та в ході слідчого експерименту, а також покази свідків вказують на відсутність у ОСОБА_5 умислу на позбавлення життя потерпілої, а інших доказів органом досудового розслідування суду не надано, зокрема, висновку експерта. Просив застосувати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, врахувавши те, що підозрювана раніше не судима, від органів досудового розслідування та суду переховуватися наміру не має, самостійно звернулась до швидкої допомоги і поліції, має на утримання неповнолітнього сина, матір похилого віку.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, судом встановлено, що слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003306 від 04.12.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 03 грудня 2020 року у вечірній час, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 перебувала у приміщенні житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилася її матір ОСОБА_8 .
Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на ґрунті тривалих особистих неприязних стосунків виникла конфліктна ситуація, у ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_8 .
Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_8 , ОСОБА_5 схопила потерпілу за обличчя, при цьому закрила останній отвори рота та носа, перешкоджаючи вільному диханню, та утримувала ОСОБА_8 у такому положенні до моменту смерті останньої.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_8 померла на місці скоєння кримінального правопорушення та причиною її смерті стала механічна асфіксія в результаті закриття отворів носу та роту.
04.12.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, умисному вбивстві, тобто, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані рапорту інспектора чергового ЧЧ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 04.12.2020 р., протоколу огляду місця події від 04.12.2020 р., протоколу огляду трупа від 04.12.2020р., довідки в.о. начальника Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_10 від 04.12.2020 за вих. № 2355, відповідно до якої смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 настала в результаті механічної асфіксії шляхом закриття отворів носу та роту, протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 від 04.12.2020р.
Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Злочин за ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
А за такого, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_5 у разі доведеності її вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.
Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Також, на думку слідчого судді, наявний ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з того, що на даному етапі розгляду кримінального провадження докази у справі досліджені не в повному обсязі, підозрювана проживає разом зі своєю бабусею та сином, які є свідками у кримінальному провадженні, а також вона обізнана про місце проживання інших свідків у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваної, яка має постійно місце проживання, де мешкає з сином ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається у 9 класі середньої шкоди, та бабусею, 1940 р.н.; не одружена, не працює, раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам.
Що стосується посилань захисника підозрюваної як на підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, відсутність на даному етапі досудового розслідування доказів, які свідчать саме про умисне заподіяння підозрюваною смерті потерпілій, а також відсутність судимості у підозрюваної, те, що вона має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітнього сина, то вони, на думку слідчого судді, не можуть бути підставою для застосування до підозрюваної запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки жодним чином не вплинули і не стали стримуючим фактором у її поведінці, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що встановленні судом, та не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваної.
У відповідності до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, який спричинив загибель людини, а тому, враховуючи обставини кримінального провадження, те, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, суд не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
А за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003306 від 04.12.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 01.02.2021 року включно, з утриманням підозрюваної в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 07.12.2020 р.
Слідчий суддя ОСОБА_1