Справа № 128/1786/20
УХВАЛА
Іменем України

27 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

у відсутності учасників судового провадження,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про перегляд покарання засудженому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про перегляд покарання засудженому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Подання мотивоване тим, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яка відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» змінена та викладена в новій редакції, тому адміністрація Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» просить суд переглянути покарання засудженому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Учасники судового провадження в судове засідання 27.10.2020 не з`явилися, хоч в установленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце розгляду подання.

Попередньо до суду надійшли письмові заяви від начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81) ОСОБА_4 про розгляд подання без представника установи, а також від засудженого ОСОБА_3 про розгляд подання без його участі та без проведення відеоконференції, в заяві засуджений також зазначив, що послуг захисника не потребує.

Крім того, 06.10.2020 на електронну пошту суду надійшли аналогічні заяви від начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81) ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_3 .

Через канцелярію суду від прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_5 надійшла письмова заява, в якій він просить суд провести розгляд подання за відсутності представника прокуратури, в заяві також зазначив, що вважає за можливе подання задовольнити та визначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді п`яти років обмеження волі, у решті вирок залишити без змін.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Частиною четвертою статті 107 КПК України визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подання, врахувавши пояснення учасників судового провадження, з`ясувавши позицію прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , суд дійшов такого висновку.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом установлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2016 року, яким його засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; на підставі ст.ст. 70, 72 КК України остаточне покарання визначено шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років 6 (шість) місяців; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 16 січня 2015 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років; запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено утримання під вартою; в силу ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 січня 2015 року, а також до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі; термін відбуття покарання обчислено з урахуванням строку тримання під вартою з 11 січня 2015 року. Даний вирок набрав законної сили 29 листопада 2016 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішити питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до частини першої статті 309 КК України внесено зміни.
Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною другою статті 4 КК України визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Санкція частини першої статті 309 КК України у попередній редакції передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Санкція частини першої статті 309 КК України у новій редакції передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Санкції ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України залишились незмінними.

Судом встановлено, що засудженому ОСОБА_3 покарання, яке він на даний час відбуває, призначено за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, максимальна межа покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за яке, в тому числі, засуджено ОСОБА_3 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2016 року, становить 5 (п`ять) років обмеження волі.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що засудженому ОСОБА_3 слід знизити покарання, що перевищує санкцію нового злочину, за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.

При цьому, остаточне покарання, визначене ОСОБА_3 відповідно до ст. 70 КК України за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2016 року за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 16 січня 2015 року, у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років, з врахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, слід залишити без змін.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про перегляд покарання засудженому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» задовольнити.

Знизити засудженому ОСОБА_3 міру покарання, призначену вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України, з 2 (двох) років позбавлення волі до 5 (п`яти) років обмеження волі.

В решті призначене остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1