Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2647/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції з Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2020 року про залишення без задоволення подання ДУ "Бердичівський виправний центр (№108)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2020 року залишено без задоволення подання ДУ "Бердичівський виправний центр (№108)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення, а також наявність заохочень у виправному центрі вказує, що засуджений стає або навіть став на шлях виправлення, але відбуває покарання за спричинення смерті іншій людині, що він заперечував, заподіяну своїми злочинними діями шкоду не відшкодовує, лише написав заяву про визнання вини, коли підійшов час до настання пільг на звільнення відповідно до чинного законодавства, до кінця строку відбування покарання залишився ще вкрай великий термін, що свідчить про те, що на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже повноцінно довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду змінити і звільнити його умовно-достроково. Посилається на те, що з початком відбування покарання працює на контрагентному об`єкті; шкоду, завдану злочином, не має можливості відшкодувати, оскільки до установи відбування покарання не надійшов виконавчий лист; в суді першої інстанції вину визнав частково, а саме в частині цивільного позову, вважаючи суму позову завищеною; провину визнав та щиро розкаявся у вчиненому злочині.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити, надали пояснення, відповідні доводам апеляційної скарги. Також просили врахувати заяву дружини засудженого та її стан здоров`я, про що було додано медичну довідку, а також те, що провини засудженого у в тому, що він не відшкодовує шкоду, немає, оскільки виконавчий лист не направлено до установи виконання покарань. Додатково засуджений заперечив висновок суду про те, що він визнав вину лише перед датою настання права на умовно-дострокове звільнення, оскільки із заявою про визнання вини він звертався до адміністратиції виправної установи набагато раніше перед зверненням з клопотанням про застосування ст. 82 КК України

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти апеляційної скарги засудженого як безпідставної, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, захисника та прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.3-4 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Розглядаючи клопотання ДУ "Бердичівський виправний центр (№108)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 вказаних вимог Закону дотримався та дійшов вірного про відмову в задоволенні такого подання, з яким погоджується і колегія суддів.

Так судом вірно встановлено, що ОСОБА_7 30 грудня 2015 року засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10.03.2016 року у строк покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 12.04.2015 року до 10.03.2016 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23.01.2018 року згідно зі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 4 роки 3 місяці 23 дні обмеження волі. Початок строку відбування покарання: 12.04.2015 року - для позбавлення волі; 21.02.2019 року - для обмеження волі; кінець строку: 04.04.2023 року; 2/3 строку покарання відбув 04.04.2020 року.

Згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення ДУ "Бердичівський виправний центр (№108)" на засудженого ОСОБА_7 . За час відбування покарання характеризується позитивно. Допустив два порушення вимог встановленого порядку відбування покарання (до прибуття у виправний центр). Працевлаштований на контрагентському об`єкті за межами установи. До праці ставиться сумлінно. Має вісім заохочень та два стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. За вироком суду вину у скоєному злочині заперечив, відповідно до заяви від 05.03.2020 року вину у скоєному злочині, зі слів, визнає, розкаюється. При цьому, згідно висновку спостережної комісія Бердичівського міськвиконкому засуджений ОСОБА_7 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Хоч формально і вбачаються підстави до умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 в порядку ст.81 КК України від відбування призначеного покарання однак колегія суддів звертаю увагу на наступне.

Вчинений ОСОБА_7 злочин, за який останнього засуджено, є у відповідності до ст.12 КК України тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тривалий термін час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 фактично не в повному обсязі визнавав вину у вчиненому злочині, за який відбуває покарання. Надалі відповідно до заяви у березні 2020 року вину визнав. При цьому та обставина, що до нього застосована ст. 82 КК України, не може беззаперечно свідчити про визнання засудженим вини, оскільки цього він засудженого при вирішенні даного питання не вимагається.. Аналізуючі вказані обставини, в категоричні формі стверджувати, що останній щиро розкаявся у вчиненому злочині та його поведінка доводить його виправлення на даний час, апеляційний суд підстав не вбачає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, на підставі чого до останнього ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23.01.2018 року в порядку ст. 82 КК України було застосовано пом`якшення відбування покарання, а саме невідбуту частину покарання замінено на 4 роки 3 місяці 23 дні обмеження волі. Строк покарання, який залишився невідбутий, залишається занадто значним, із врахуванням також того, що в даний строк було зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Аналізуючи всі наведенні обставини, колегія суддів вважає, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.12.2015 року за ч.2 ст.121 КК України на даний час є передчасним і повною мірою не довів своє виправлення.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що він працевлаштований під час відбування покарання; завдану злочином шкоду не має можливості відшкодувати через відсутність виконавчого лиса; вину визнав, розкаявся у вчиненому, а також те, що він має хвору дружину, не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Таким чином, підстави до задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 та скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні, та звільнення останнього від відбування покарання умовно-достроково, на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2020 року про залишення без задоволення подання ДУ "Бердичівський виправний центр (№108)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, оскарженню не підлягає.

Судді: