УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179 від 30.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000179 від 30.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №265 від 19.12.2019 сержанта запасу ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшини 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно клопотання, 30 липня 2020 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, старшина ОСОБА_5 під час приватної розмови виказав ОСОБА_6 намір збути йому бойові припаси та вибухові речовини.
Розуміючи незаконність дій ОСОБА_5 , які полягали у намірі та бажанні незаконного збуту бойових припасів та вибухових речовин, ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів, щодо протиправних дій ОСОБА_5 .
Так, 31.07.2020 приблизно о 10 годин 15 хвилин, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_6 на автобусній зупинці біля військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та сів до автомобілю ОСОБА_6 , після чого сказав останньому проїхати на території лісосмуги впродовж дороги з смт. Чорноморське до АДРЕСА_1 , де збув ОСОБА_6 880 бойових припасів калібру 7,62, загалом за 10000 тисяч гривень, та домовився з ОСОБА_6 про подальший збут наявних у ньогобойових припасів та вибухових речовин.

01.09.2020приблизно о 18 годині 36 хвилин, ОСОБА_5 , діючи з тих же мотивів та спонукань, спрямованих на незаконний збут бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, на виконання раніше обумовленої домовленості, що до часу та місця зустрічі з ОСОБА_6 , прибув на визначене ним місце, а саме через дорогу на відстані близько 100 метрів від військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення реалізуючи свій злочинний намір, збув, без передбаченого законом дозволу, громадянину ОСОБА_6 7 корпусів ручних осколкових гранат РГД-5, після отримання грошових коштів у розмірі 3500 гривень.
У подальшому, відразу після збуту без передбаченого законом дозволу бойових припасів та вибухових речовин, після отримання грошових коштів в сумі 3500 гривень ОСОБА_5 було затримано працівниками правоохоронного органу, а його протиправну діяльність припинено.
Під час розслідування керуючись ст. 236 КПК України щодо виконання ухвал про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, з метою збереження та недопущення знищення речей і документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, фіксації вчинення кримінальних правопорушення, обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування, збору доказів, які мають значення для кримінального провадження, 01.09.2020 проведено обшук за місцем служби війсковослужбовців ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які причетні до незаконого збуту зброї та боєприпасів.

Так, в ході проведення санкціонованого обшуку у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , а саме в приміщеннях де знаходяться спальні місця та робочий кабінет війсковослужбовців ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , 01.09.2020 року, в період часу з 19 години 55 хвилин до 20 години 49 хвилин, в ході якого працівниками правоохоронних органів було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

З метою забезпечення його збереження, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

До початку розгляду такого клопотання від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання за її відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, обов`язок повідомлення такої особи про дату та час судового засідання покладався на слідчого, оскільки мобільний телефон останнього, за яким слідчий суддя міг повідомити таку особу про судове засідання був вилучений. При цьому, слідчим суддею здійснено повідомлення про дату та час судового засідання командира відділення, де проходить службу власник вилученого майна, що підтверджується відповідною телефонограмою.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000179 від 30.06.2020 року обґрунтовано здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Враховуючи, що в ході проведення слідчих (розшукових) дій було виявлено та вилучено предмети, які можуть бути використані на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, слідчий суддя вважає, що на теперішній час наявна необхідність в забезпеченні збереження такого майна, в цілях унеможливлення його реалізації, з огляду на необхідність подальшого проведення з таким майном відповідних процесуальних дій та забезпечення досягнення завдань кримінального провадження.
Відтак, підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлені під час вищевказаного обшуку предмети є речовими доказами в рамках даного кримінального провадження, в свою чергу метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також проведення відповідних процесуальних дій.

Оскільки слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності відповідних осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, на думку слідчого судді, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Таким чином, враховуючи суспільний інтерес, який існує в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування в рамках такого кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, якого буде завдано в результаті дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, при цьому завдання кримінального провадження, які відповідають завданню дії арешту майна, свідчать про можливість досягнення мети застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, подане стороною обвинувачення клопотання відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки останнє містить підставу і мету, та, відповідно, обґрунтування необхідності арешту майна.
З огляду на викладене, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179 від 30.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: картку «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яку упаковано у сейф-пакет № ЕХР 0202879; мобільний телефон марки «Мейзу» білого кольору imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 з сім-карткою № НОМЕР_5 та сім-карткою НОМЕР_6 , який упаковано до сейф-пакету № ІNP 1012684, що передбачає собою заборону відчуження такого майна.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1