Справа № 461/7519/20
Провадження № 1-кс/461/8202/20
УХВАЛА
23.12.2020 року, року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляд за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000769, відомості про яке 22 жовтня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло відповідне клопотання слідчого, яке вмотивоване тим, що службові особи суб`єктів господарювання на території ринків м. Львова, Львівської області, м. Києва та Київської області незаконно використовують знак для товарів та послуг належний СП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом № НОМЕР_1 , шляхом реалізації контрафактної продукції з незаконно нанесеним на упаковку знаком для товарів і послуг. Зокрема в ході досудового розслідування отримано достовірну інформацію про те, що до незаконного використання товарного знаку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », при виготовленні фальсифікованої продукції, а саме: порошкоподібної кави натуральної «Кава класична» розфасованої у дой-пак масою 100 гр. та його розповсюдження, причетні декілька осіб, що свідчить про вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб. Так, згідно отриманих відомостей від представника потерпілого та свідків, в мережі їх магазинів найбільш масово розповсюджується фальсифікований контрафактний товар використовуючи товарний знак «ГАЛКА». 07 жовтня 2020 року, слідчим СУ ГУНП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення обшуку з дотриманням, вимог ст.ст. 223, 233, 236 КПК України, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол. За результатами проведення обшуку виявлено та тимчасово вилучено товари, речі, документи, які є тимчасово вилученим майном. 07 жовтня 2020 року слідчим СУ ГУНП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення обшуку з дотриманням, вимог ст.ст. 223, 233, 236 КПК України, проведено обшук у гаражному приміщенні № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 кооперативу «Волна», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Науки, 119, про що складено відповідний протокол. За результатами проведення обшуку виявлено та тимчасово вилучено товари, речі, документи, які є тимчасово вилученим майно. 07 жовтня 2020 року, слідчим СУ ГУНП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення обшуку з дотриманням, вимог ст.ст. 223, 233, 236 КПК України, проведено обшук у гаражному приміщенні № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 кооперативу «Волна», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Науки, 119, про що складено відповідний протокол. За результатами проведення обшуку виявлено та тимчасово вилучено товари, речі, документи, які є тимчасово вилученим майном.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовільнити в повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000769, відомості про яке 22 жовтня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України. Однак, в матеріалах відсутня постанова слідчого про визнання вилучених предметів речовими доказами.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Всупереч вищезазначеним нормам Закону, слідчим в клопотанні про арешт майна не наведено обґрунтованих підстав у зв`язку із якими потрібно здійснити арешт, в матеріалах самого клопотання взагалі відсутня постанова про визнання речовим доказом майна, питання арешту якого порушується, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000769, відомості про яке 22 жовтня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України - відмовити.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини.

Повний текст ухвали проголошений 28 грудня 2020 року о 17 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1