ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/3434/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2423/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шебелинка, Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі. До набрання даним вироком законної сили залишено ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислюється з моменту затримання з 26.09.2019 року.
Згідно вироку 25 вересня 2019 року близько 12-30 години, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в коридорі квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, діючи відкрито, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, наніс ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одного удару кулаком правої руки в область лівого вуха, декілька ударів кулаками обох рук в область голови, в тому числі в область щелепи з лівої сторони, чим спричинив згідно висновку експерта № 12-14/57/50-ОКБ/19 від 04.11.2019 тілесні ушкодження у вигляді рваної рани лівої вушної раковини, яка за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження та травму нижньої щелепи у вигляді перелому суглобового відростку ліворуч, що відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Після чого ОСОБА_9 , погрожуючи продовжити застосування фізичного насильства, тим самим подавивши волю потерпілого ОСОБА_7 , змусив його пройти на кухню вищевказаної квартири, де усвідомлюючи, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності та мають відкритий для потерпілого характер, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 295,00 грн., які ОСОБА_7 тримав у руці. В подальшому, ОСОБА_9 зник з місця вчинення злочину, обернувши вищевказані грошові кошти на свою користь, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Прокурор у кримінальному провадженні, обвинувачений та його захисник, не погоджуючись із вироком суду, подали апеляційні скарги.
Захисник обвинуваченого просить вирок суду змінити, призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Захисник посилається на те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, має родину, матір похилого віку, яка має захворювання, дружина має інвалідність, дитина 2019 року народження, в силу ст. 89 КК України не судимий. Цивільного позову потерпілим не заявлено, на обліку в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває. Призначене покарання є суворим.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить переглянути вирок, призначити покарання на підставі ст. 75 КК України, так має дружину з інвалідністю 2 групи, дитину 2019 року та матір пенсійного віку. Розкаюється у вчиненому.
Прокурор до початку апеляційного розгляду відмовився від поданої апеляційної скарги, надавши до суду письмову заяву.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора та потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Перевіряючи апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника в частині застосування ст.ст. 75, 76 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та призначив покарання, яке відповідає вимогам КК України. Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував наявність обтяжуючої обставини, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; встановив пом`якшуючі обставини, на які посилається обвинувачений та його захисник, зокрема щире каяття, наявність дружини з інвалідністю та дитини 2019 року народження, тому врахування цих же обставин для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є недопустимим.
Судом також прийнято до уваги, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується задовільно. При цьому, ОСОБА_9 не працює, вчинив тяжкий злочин, в результаті якого потерпілому спричинені тілесні ушкодження та завдано матеріальний збиток. Відсутність заявленого цивільного позову у кримінальному провадженні, а також інші обставини, на які посилаються обвинувачений та його захисник не свідчать про можливість виправлення ОСОБА_9 шляхом його звільнення від відбування покарання за ст. 75 КК України та не мінімізують суспільної небезпечності вчиненого. Захисник вказує про наявність активного сприяння розкриттю злочину, проте слід зазначити, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину. Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись цією нормою закону про кримінальну відповідальність, наведені вище дані про особу винного не свідчать про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК України та є мінімальним відповідно до меж, встановлених санкцією ч. 1 ст. 187 КК України.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: