Справа № 216/968/20
провадження 1-кс/216/50/21
УХВАЛА
іменем України

18 січня 2021 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду заяву - клопотання ОСОБА_3 , щодо захисту прав людини та скасування арешту майна в частині заборони користування, у кримінальному провадженні №0000315, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
30 грудня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою - клопотанням про скасування арешту на автомобіль «FORD MONDEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині заборони користування, накладений 19 лютого 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу.

Клопотання мотивоване тим, що протягом тривалого часу з моменту затримання вищевказаного автомобіля не проведено жодних слідчих дій, крім того транспортний засіб перебуває під відкритим небом на майданчику Саксаганського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, що в подальшому призведе до псування майна у зв`язку з настання зимового періоду та погіршення погодних умов.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Згідно з вимогами частини 1, пункту 1 частини 2 та частини 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «FORD MONDEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власникам особам, - відчуження, розпорядження та користування майном.

Під час розгляду питання про арешт вказаного вище майна слідчий суддя дійшов висновку, що арешт майна є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним, іншими заходами, окрім як накладення арешту на автомобіль забезпечити схоронність вказаного рухомого майна, недопущення його знищення, приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, неможливо.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Одночасно з цим, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що 26.10.2020 представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вже звертався до суду з аналогічним клопотання, в якому просив скасувати арешт на автомобіль «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді від 10.11.2020 заявнику було відмовлено у задоволенні клопотання. У якості підстав відмови слідчим суддею зазначено, що необхідність скасування арешту майна заявником та його представником не доведена, через недоведеність належності майна заявнику, отже скасування арешту майна є недоцільним. Також, не було проведено всі необхідні слідчі дії, слідчий експеримент за участю вказаного майна, а його повернення власнику створить загрозу досудовому розслідуванню.

У даному випадку, дослідивши заяву клопотання та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду попереднього клопотання заявника про скасування арешту майна, а саме 10.11.2020, не відпали, необхідність скасування арешту майна заявником та його представником так і не доведена, достовірних доказів належності майна заявнику, суду не надано, отже скасування арешту майна є недоцільним.

З урахуванням викладеного, слідчим суддею не вбачається підстав для скасування арешту майна, навіть в частині користування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 93, 170, 174, 303, 306-308, 311, 532-533 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви - клопотання ОСОБА_3 , щодо захисту прав людини та скасування арешту майна в частині заборони користування, у кримінальному провадженні №0000315, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову у скасуванні арешту майна оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1