Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/531/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі - слідчий суддя ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000659, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене в межах вказаного кримінального провадження під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , якими є: 4 касети з магнітною стрічкою, програвач «SONY» WM FX 193, стартовий пакет оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , два стартових пакети ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 та з номером НОМЕР_3 , стартові пакети ТОВ «Лайфселл» з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «Nokia» imei НОМЕР_8 , коробка з-під мобільного телефону марки «ASSISTANT» imei НОМЕР_9 , imei НОМЕР_10 , мобільний телефон «ASSISTANT» imei НОМЕР_9 , imei НОМЕР_10 , два флеш-накопичувачі із програмним забезпеченням для зміни голосу, а саме: адаптер для micro SD, документи щодо розміщення дорожніх знаків, планшет марки «Lenovo», мобільний телефон марки «Redmi» imei НОМЕР_11 , системний блок НОМЕР_12 , які на праві власності належать ОСОБА_5 .

У судове засідання слідчий не з`явився та не підтримав вимоги клопотання, хоча про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, що підтверджується його письмовою розпискою від 22 січня 2021 року.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Разом із цим, у судовому засіданні 22 січня 2021 року слідчий ОСОБА_3 підтримав подане клопотання із наведених у ньому підстав, а також, посилаючись на необхідність забезпечення арешту майна, просив розглянути таке клопотання без виклику власника майна, у відповідності до ч.2 ст. 172 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (частина перша статті 7 вказаного Закону).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При цьому статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцію було ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а тому вона є частиною національного законодавства України.

Застосовуючи положення статті 6 Конвенції, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що Конвенція вимагає від держав-сторін вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих цією статтею (пункт 77 рішення у справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» від 4 березня 2014 року). Порушенням права на справедливий суд визнавався судовий розгляд без повідомлення особи за її відомим місцем проживання (пункт 97 та інші рішення у справі «Schmidt v. Latvia» від 27 квітня 2017 року). Поза всяким сумнівом, право на справедливий судовий розгляд буде тим більше порушено, якщо особа взагалі не була залучена до судового розгляду, в результаті якого вирішене питання про її права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною першою статті 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтями 134136 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Частиною першою статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Частина друга вказаної норми передбачає, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Виходячи з положень зазначених вище норм КПК України, можна зробити висновок, що необхідність розгляду клопотання про арешт майна за відсутності власника майна має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності і всебічності судового розгляду. Розгляд без участі власника майна може бути здійснено лише у разі, коли воно не є тимчасово вилученим.

Крім того, при розгляді даного клопотання слідчим суддею враховується, що відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексу.

За п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є:змагальністьсторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, у відповідності до загальних засад кримінального провадження та основних засад судочинства, закріплених у законі, слідчий повинен самостійно обґрунтувати у судовому засіданні правову позицію, що викладена у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що слідчий у судове засідання не з`явився, вимоги клопотання не підтримав та не надав у процесі судового розгляду необхідні докази для підтвердження необхідності арешту майна, яке було тимчасово вилучене під час обшуку в межах кримінального провадження №0000659 від 03 листопада 2020 року, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 22, 23, 38, 39, 107, 163, 370, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000659, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1