ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2286/20 Справа № 192/45/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, засудженого вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до основного покарання 6 років 1 місяця позбавлення волі,
про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення,
за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений на цей час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, оскільки він хоча і відбув 2/3 частини строку покарання, є працевлаштованим в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» різноробочим до цеху ССЦ-1, має 1 заохочення, застосоване 18 жовтня 2019 року, проте, за весь період відбування покарання має 8 стягнень, характеризується посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в роботі самодіяльних організацій та в реалізації програм диференційованого виховного впливу, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого та застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання.

Вимоги скарги обвинувачений обґрунтовує незаконністю судового рішення, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та порушення норм кримінального права. Так, засуджений вказує, що він має всі правові підстави для застосування щодо нього положень ст. 81 КК України, оскільки на цей час відбув 2/3 строку покарання та став на шлях виправлення. Вважає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що свою вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаївся та зробив позитивні висновки, активно приймає участь в життєдіяльності установи, відвідує бібліотеку та церкву, займається спортом, приймає участь в програмі диференційного виховання в категорії спорту, активно приймає участь в трудовій діяльності СВК №21, працює та позитивно ставиться до праці, має заохочення та протягом півтора року не мав жодного стягнення. Разом з цим, вказує, що після звільнення має намір працевлаштуватися й в матеріалах провадження є довідка, про його працевлаштування зварювальником після звільнення із місць позбавлення волі. Звертає увагу, що він має на неповнолітню дитину, та хоче брати участь в її вихованні, тому вважає, що у суду були наявні всі підстави для задоволення його клопотання.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого.
Обгрунтовуючи свої вимоги, захисник також посилається на незаконність та необгрунтованість судового рішення. Так, захисник вказує, що у суду були наявні всі підстави для застосування щодо засудженого положень ст. 81 КК України, оскільки ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання та став на шлях виправлення, про що свідчить його позитивна характеристика, та те, що ОСОБА_5 працевлаштований, до праці ставиться добре, після звільнення йому буде надано робоче місце, що підтверджується довідкою роботодавця, засуджений визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаївся, тому ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника щодо безпідставної відмови у застосуванні до ОСОБА_5 умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних праопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого про застосування до нього положень ст. 81 КК України, повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.05.2016, яким його засуджено за ч. 2, 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць з конфіскацією майна.

Відповідно до довідки з особової справи, засуджений відбув 2/3 частини строку покарання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого, суд врахував, що засуджений працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», до праці ставиться посередньо, позитивно себе зарекомендував на ТОВ «Укрпластекологія», має лише 1 заохочення та 8 стягнень.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого та правильного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Отже, надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування щодо засудженого положень ст. 81 КК України.

Посилання засудженого та його захисника на те, що в разі звільнення засудженого з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України, ОСОБА_5 буде працевлаштований зварювальником в КП ЖЕО №35, висновків суду першої інстанції про те, що засуджений не став на шлях виправлення не спростовують, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи засудженого та його захисника, про ненадання судом належної оцінки особі засудженого, зокрема тому, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаївся, активно приймає участь в життєдіяльності установи, відвідує бібліотеку та церкву, займається спортом, приймає участь в програмі диференційного виховання в категорії спорту, активно приймає участь в трудовій діяльності СВК №21, працює та позитивно ставиться до праці, має 1 заохочення та протягом півтора року не мав жодного стягнення, колегія суддів розцінює як безпідставні.

Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

Вирішуючи питання обґрунтованості вимог скарг засудженого та його захисника, колегія суддів виходить також й з того, що ОСОБА_5 хоча і характеризується позитивно, однак за весь час відбування покарання має лише 1 заохочень та 8 стягненнь, що у сукупності вказує на недоведення ним свого виправлення ставленням до праці та не свідчить про те, що його поведінка зазнала позитивних змін.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційні скарги засудженого та його заисника задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційних скарг, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4