Справа № 149/2066/18
Провадження №11-кп/801/271/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000353 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 січня 2021 року, якою клопотання прокурора задоволено, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Давидівка Сторожинецького р-y Чернівецької обл., зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 у відношенні якого ухвалою Старожинецького районного суду Чернівецької області від 27.04.2018 року кримінальне провадження за ч.1 ст.185 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України, обвинувачується у вчиненні умисного, корисливого злочину.
19.07.2018 року близько 10:00 год. ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном з метою власного незаконного збагачення прибув до домогосподарства, розташованого у АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить ОСОБА_9 та під приводом реалізації церковних свічок і церковного масла, шляхом зловживання довірою власниці проник до житлового будинку.
Перебуваючи в середині приміщення, в той час, коли потерпіла ОСОБА_9 із передньої лівої кишені жилетки, в яку була одягнена, дістала грошові кошти у сумі 600 гривень номіналом по 200 гривень задля того, щоб розрахуватися за церковну воскову свічку та 4 флакони церковного масла, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел та діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито заволодів грошовими коштами потерпілої у сумі 600 гривень номіналом по 200 гривень, а саме вихопив їх з рук потерпілої.
Після чого перевіривши на дотик передню праву кишеню жилетки, в яку була одягнена потерпіла ОСОБА_9 та яка була зашита нитками, виявив наявність у кишені грошових коштів. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 ривком зірвав нитку, яка була зашита кишеня, та відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 12000 гривень номіналом по 500 гривень.
У подальшому ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного будинку, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні дії і бажаючи їх настання, відкрито заволодів одним мішком із зерном пшеничі вагою 50 кг., який помістив у транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 2104 синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та поїхав у невідомому напрямку.
Відповідно до довідки, виданої Управлінням агропромислового розвитку Хмільницької районної державної адміністрації від 20.07.2018 року, станом на липень 2018 року вартість 1 кг. пшениці становить 5 гривень 20 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 12860 гривень.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 січня 2021 року клопотання прокурора задоволено, застосовано до обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст.186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 являється обвинуваченим у вчиненні тяжкого злочину, порушував процесуальні обов`язки, не з`являвся до суду, був оголошений в розшук; в судовому засіданні не допитано свідків, є підстави вважати, що останній, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на свідків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_8 17.04.2019 року змінено запобіжний захід на домашній арешт з покладенням ряду обов`язків, однак такий захід не перешкодив існуванню встановленим судом вище ризикам.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що обвинувачений не переховувався від слідства, за межі України (Польща) ОСОБА_8 виїхав після закінчення строку, на який було встановлено запобіжний захід у виді тримання під вартою, та у зв`язку з потребуванням коштів на повернення боргів та для утримання сім`ї, до складу якої входять четверо малолітніх дітей; обвинувачений після заміни йому запобіжного заходу на домашній арешт, добросовісно виконував усі покладені на нього обов`язки, порушень не допускав, інших кримінальних чи адміністративних правопорушень не скоював.
Стороною обвинувачення не доведено у чому саме полягає ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, передбачений п.3 ст.177 КПК України, якщо свідки мешканці с. Сальниця Хмільницького району, а обвинувачений проживає в іншій області.
Заслухавши захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.
Суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.194 КПК України, належним чином мотивував свій висновок та обґрунтовано прийняв рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 навівши переконливі мотиви про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, врахувавши всі обставини провадження по якому ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, обвинувачений раніше судимий, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, впливати на свідків, оскільки знаючи що відносно нього розглядається кримінальне провадження виїжджав за межі України (в Польщу), у зв`язку з чим був оголошений у розшук; крім того, 17.04.2019 року ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід на домашній арешт з покладенням ряду обов`язків, однак такий захід не перешкодив існуванню встановлених судом ризикам. Нових належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого, менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою учасниками судового розгляду в ході апеляційного перегляду не надано, а ті що містяться в матеріалах провадження свідчать про обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення.

Викладені стороною захисту апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом першої інстанції при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 січня 2021 року про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.186 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4