ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/6094/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1068/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне поводження зі зброєю,
бойовими припасами або вибуховими речовинами
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у смт. Високий, Харківського району, Харківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, працює інженером в ДП « Укрзалізниця», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.263 КК України та призначено йому покарання

за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 263 КК України - у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання - у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2, ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України

Вироком встановлено, що 18.05.2018 року близько 14 годин. 55 хвилин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, на автомобілі «DODGE», д.н. НОМЕР_1 ., прибув на автомобільну стоянку, яка розташована біля супермаркету «Екватор» за адресою: м.Харків, пр-т. Московський, 256-Б, на зустріч з ОСОБА_9 для збуту останньому вогнепальної зброї та боєприпасів, а саме: пістолету «ТТ» з магазином, запасного магазину до нього та патронів в кількості 14 штук, які привіз з собою в салоні автомобіля.

Бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_8 , знаходячись в салоні автомобіля, передав ОСОБА_9 полімерний пакет, всередині якого знаходилась вказана вогнепальна зброя та боєприпаси, за що отримав від останнього грошову винагороду у розмірі 26500 грн.

Того ж дня, 18.05.2018 року в період часу з 14 годин 55 хвилин до 15 годин 05 хвилин ОСОБА_9 видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_8 предмети, а саме: пістолет «ТТ» з магазином і запасним магазином до нього, та патрони в кількості 14 штук, які згідно з висновком судової балістичної експертизи є: пістолет - бойовою нарізною вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом «ТТ», калібру 7,62 мм виробництва СРСР, 1948 року виготовлення, придатним до стрільби; патрони в кількості 14 штук - боєприпасами пістолетними патронами 7,62*25 калібру 7,62 мм, призначеними до стрільби з нарізної зброї відповідного калібру і типорозміру патронника та виготовлені промисловим способом.

Отже, ОСОБА_8 носив, зберігав та збув без передбаченого законом дозволу пістолет «ТТ» з магазином і запасним магазином до нього та патрони в кількості 14 штук, які є вогнепальною зброєю та бойовими припасами.

Крім того, 19.06.2018 року близько о 19 годин 57 хвилин. ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами на автомобілі «DODGE», д.н. НОМЕР_1 ., прибув на автомобільну стоянку, яка розташована неподалік будинку, за адресою: м.Харків, вул. Державінська № 4, на зустріч з ОСОБА_10 для збуту останньому, вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових пристроїв, а саме: пістолету кулемету «Skorpion» з магазином, двох запасних магазинів до нього, патронів в кількості 29 штук, сумки для магазинів та двох гранат Ф-1, які привіз з собою в салоні автомобіля.

Бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_8 , знаходячись в салоні автомобіля, передав ОСОБА_10 полімерний пакет, всередині якого знаходилась вказана вогнепальна зброя, боєприпаси та вибухові пристрої, за що отримав грошову винагороду у розмірі 39000 грн.

Того ж дня, 19.06.2018 року близько 20 годин 08 хвилин ОСОБА_10 видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_8 предмети, а саме: пістолет кулемет «Skorpion» з магазином, двома запасними магазинами до нього, патрони в кількості 29 штук, сумку для магазинів та дві гранати Ф-1, які згідно з висновками експертів є: пістолет - кулемет являється нестандартною нарізною вогнепальною зброєю пістолетом кулеметом «Vz 61 «Skorpion», калібру 7,65 мм, заводські серія та номер НОМЕР_2 , придатний до здійснення пострілів. Вказаний пістолет кулемет в умовах сертифікованого виробництва (Словаччини) переведено у категорію охолощеної зброї (під холості патрони калібру 7,65х17 Br), після чого саморобним способом відновлено його бойові властивості з можливістю проведення стрільби бойовими патронами калібру 7,65х17 Br. 29 патронів являються боєприпасами пістолетними патронами калібру 7,65 мм (7,65х17Br), призначені для нарізної зброї відповідного калібру і типорозміру патронника. Дві гранати являються двома корпусами ручних осколкових гранат Ф-1 промислового способу виготовлення; в окремому стані до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відносяться, та двома уніфікованими запалами до ручних гранат модернізованими УЗРГМ промислового способу виготовлення, які являються вибуховими пристроями та відносяться до категорії засобів ініціювання. У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпуси гранат Ф-1 з уніфікованими запалами УЗРГМ утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься до категорії вибухонебезпечних пристроїв (боєприпасів). Дві ручні осколкові гранати Ф-1, які являли собою поєднані в єдину конструкцію, надані на дослідження корпуси гранат Ф-1 і уніфіковані запали до ручних гранат модернізовані УЗРГМ, придатні до вибуху.

Отже, ОСОБА_8 носив, зберігав та збув без передбаченого законом дозволу пістолет кулемет «Skorpion» з магазином, двома запасними магазинами до нього, патрони в кількості 29 штук, сумку для магазинів та дві гранати Ф-1, які є вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими пристроями.

Також, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій в сфері незаконного поводження з холодною зброєю, поклав, у невстановлений в ході досудового розслідування час, металеву телескопічну дубинку до салону автомобіля «DODGE», д.н. НОМЕР_1 , а саме, на передню панель зі сторони пасажира, в місці, яке не перешкоджає швидкому доступу до вказаного предмету, вразі необхідності його використання за призначенням, яку постійно возив з собою.

19.06.2018 в період часу з 20 годин 19 хвилин до 22 годин 09 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова проведено обшук автомобіля «DODGE», д.н. НОМЕР_1 , під час проведення якого виявлено та в подальшому вилучено розкладний металевий предмет з гумовою рукояткою, який згідно з висновком експерта виготовлений промисловим способом та є телескопічною палицею «GS 26» (Тайвань), що відноситься до категорії неклинкової ударно-дробильної холодної зброї.

Отже, ОСОБА_8 носив без передбаченого законом дозволу телескопічну палицю «GS 26», яка є холодною зброєю.

Прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 263 КК України - у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання - у виді 4 років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України.

Зазначає, що судом не враховано, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин у сфері злочинів проти громадської безпеки, що свідчить про суспільну небезпечність як самого злочину так і особи обвинуваченого. Крім того не враховані судом і обставини вчинення обвинуваченим злочинів, обвинувачений декілька разів за досить значну матеріальну винагороду здійснював продаж вогнепальної зброї.

За таких обставин застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання є необґрунтованим та не відповідає загальним засадам призначення покарання, що є підставою для ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити оскаржуваний вирок без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Обвинувачений , прокурор не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого, дослідження даних про його особу.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що викладені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1, 2 ст. 263 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів прокурора, щодо невідповідністі призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вказує наступне.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Колегія суддів не може погодитись зі слушністю апеляційних доводів прокурора про необгрунтоване застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
Зокрема, прокурор в своїх апеляційних доводах не вказує на порушення умов та підстав звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, які передбачені диспозицією ст. 75 КК України, оскільки в частині першій цієї статті законодавцем передбачено чіткий та вичерпний перелік підстав, наявність яких обумовлює можливість застосування судом зазначеного кримінального закону.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 остаточне покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 КК України та ч.2 ст. 263 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а зазначений злочин не є корупційним.
При цьому належить врахувати, що норми ст. 75 КК України не містять обмежень щодо її застосування, з урахуванням тяжкості злочину, на що безпідставно посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, як на підставу неправильного застосування цього кримінального закону.
Разом з цим, законодавець вказує у ч.1 ст. 75 КК України на необхідність врахування при призначенні покарання обставин справи, згідно яких ОСОБА_8 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, працює в ДП Укрзалізниця, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений повідомив про те, що він зробив належні висновки для себе, щодо неприпустимості будь яких злочинних дій в майбутньому, та про його бажання виправитись, внаслідок чого він отримав вищу освіту за спеціальністю Транспортні технології, працює офіційно, 3 2019 року займає посаду інженера 1-ї категорії відділу договірної роботи з організації тендерних процедур ДП Укрзалізниця.
За час, що минув з моменту вчинення злочину обвинувачений не притягувався до адміністративної або кримінальної відповідальності, що додатково свідчить про щирість його каяття та наміру виправитися.
Крім того, суду апеляційної інстанції надані квитанції про сплату ОСОБА_8 витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні. Вказані квитанції долучені до матеріалів справи.
Така поведінка обвинуваченого, а саме виконання вироку до набрання ним законної сили, на думку колегії суддів додатково свідчить про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК України.
За таких обставин, висновок суду, що зазначений ним у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є слушним, оскільки об`єктивно встановлені обставини, які свідчать про можливість виправлення ОСОБА_8 без реального відбування покарання.
В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду прокурором не надано будь яких відомостей, які б спростовували вищезазначені об`єктивні дані, що стали підставою для застосування норм ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 .
Поряд з цим належить врахувати, що доводи та вимоги прокурора про м`якість призначеного покарання є безпідставними, оскільки він в своїй апеляційній скарзі вимагає призначення такого самого розміру та виду покарання, який було призначено судом першої інстанції, як за кожен злочин окремо так і остаточного покарання, тобто позбавлення волі на строк 4 роки.
Отже, на думку колегії суддів, вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є вмотивованим та обґрунтованим, оскільки у суду першої інстанції, з урахуванням даних про щире каяття обвинуваченого, визнання вини, сприяння своїми показаннями встановленню об`єктивному встановленню фактичних обставин злочину,бажання виправитися та усвідомлення ним невідворотності покарання у випадку вчинення нового злочину не було об`єктивних підстав призначати покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.
Крім того судом апеляційної інстанції отримані відомості про сплату обвинуваченим витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні та про здобуття обвинуваченим вищої освіти.
З огляду на викладене, оцінивши всю сукупність позитивних даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає що у суду першої інстанції були законні підстави для застосування норм ст. ст. 75, 76 КК України, при призначенні покарання за ч. ч.1,2 ст. 263 КК України.
Такий вид і міра покарання, з подальшим звільненням обвинуваченого від відбування покарання з покладенням на обвинуваченого обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, на думку колегії суддів, будуть достатніми для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
При цьому належить врахувати те, що при апеляційному перегляді кримінального провадження прокурор не оспорював, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному злочині та визнав свою вину.
Будь яких відомостей, які б негативно характеризували особу обвинуваченого прокурором також не надано.
Крім того, колегія суддів, зазначає, що внаслідок значного часу який минув з моменту вчинення обвинуваченим злочину, понад 2 роки, та з урахуванням поведінки обвинуваченого спрямованої на виправлення та відвернення настання наслідків від вчинених злочинних дій, ступінь суспільної небезпеки від вчинених кримінальних правопорушень в значній мірі зменшилася.
З огляду на викладене, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено підстав, які свідчать на користь апеляційних доводів прокурора, щодо необхідності скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, що унеможливлює задоволення його апеляційних вимог.
Крім того, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий суддя

Судді