УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу генерального директора Приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА», голови Громадської організації «Захист Українського Народу» ОСОБА_3 , на постанову слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000336, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України,
у с т а н о в и в:
Генеральний директор Приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА», голова ГО «Захист Українського Народу» ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій, посилаючись на положення ч. 1 ст. 303 КПК України, просив скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000336, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України; зобов`язати слідчого відновити досудове розслідування кримінального провадження, про що повідомити ОСОБА_3 .

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_3 посилається на те, що слідчим ОСОБА_4 в ході здійснення досудового розслідування не в повному обсязі було досліджено та перевірено докази, здобуті в ході встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, не допитано ряд свідків, а також на те, що досудове розслідування здійснювалося виключно за фактом вчинення кримінально правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, при цьому він у своїй заяві просив слідчого внести відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ст. 367, ст. 375, ст. 382 КК України.

Крім того, генеральний директор Приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА», голова ГО «Захист Українського Народу» ОСОБА_3 просив слідчого суддю вирішити питання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, посилаючись на поважність причин його пропуску. Так, останній звертає увагу суду на те, що він був позбавлений можливості оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження у встановлений КПК України строк, у зв`язку з тим, що оскаржувану постанову слідчого від 18 червня 2019 року на його адресу було направлено лише 11 липня 2019 року.

Перевіривши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000336, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, пропущено з поважних причин, а також до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку, як такий, що пропущено з поважних причин.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав у ній наведених та на підтвердження своєї позиції надав слідчому судді додаткові докази, якими на його думку підтверджується, що оскаржувана постанова слідчого є передчасною та підлягає скасуванню.

Слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що постанова ухвалена ним 18 червня 2019 року, у кримінальному провадженні № 0000336 від 19 березня 2019 року є законною та обґрунтованою, а відтак просив слідчого суддю відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000336 від 19 березня 2019 року надані слідчим ОСОБА_4 , вислухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно з п. 3ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови про закриття кримінального провадження може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів 19 березня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо службового підроблення вчиненого суддями Касаційного господарського суду Верховного суду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження № 0000336, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, здійснювалось Державним бюро розслідувань.

Підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, послугувала заява голови ГО «Захист Українського Народу» ОСОБА_3 , в якій останній 19 лютого 2019 року звернувся до Державного бюро розслідувань з заявою від 05 лютого 2019 року № 148 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 366 КК України, а не за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ст. 367, ст. 375, ст. 382 КК України, як на те посилається ОСОБА_3 у своїй скарзі.

Постановою слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року, кримінальне провадження № 0000336 від 19 березня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказану постанову слідчого, слідчий суддя вважає такою, яка постановлена відповідно до вимог процесуального закону при прийнятті рішення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які виключають кримінальну відповідальність та є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Вказаних вимог Закону слідчий ОСОБА_4 під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000336 від 19 березня 2019 року та ухвалення постанови про закриття кримінального провадження дотримався.

Посилання скаржника ОСОБА_3 , що слідчим ОСОБА_4 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000336 від 19 березня 2019 року без проведення повної та всебічної перевірки обставин справи, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, в ході досудового розслідування слідчим встановлено, що 07 лютого 2013 року ПП «ВДК «Дім Вина «СКАЛА» звернулося до господарського суду м. Києва з позовною заявою від 14 січня 2013р. № 266 до РУ САТ ДПС України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди в сумі 154512,00 грн. та збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 253706,35 грн., спричинених протиправним позбавленням ПП «ВДК`Дім Вина «СКАЛА» ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у період з 18.10.2012 по 18.12.2012.

Рішенням господарського суду м. Києва від 21 травня 2014 року у справі № 910/6889/13 позов ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА» про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення 253706,35 грн. збитків та 154512,00 моральної шкоди задоволено частково та стягнуто на користь позивача 44760 грн. 00 коп. збитків, 17000 грн.00 коп. моральної шкоди, 208046 грн.35 коп. упущеної вигоди.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2014 року у справі №910/6889/13 рішення Господарського суду м. Києва від 21 травня 2014 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 910/6889/13 касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва задоволено частково, рішення господарського суду м. Києва від 21 травня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29 липня 2014 року скасовано, справу в частині задоволення позовних вимог ПП ВДК» Дім Вина «СКАЛА» про стягнення 20 8046 грн. 35 коп. упущеної вигоди скеровано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рішенням господарського суду м. Києва від 14 вересня 2015 року у справі № 910/6889/13 позов ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА» задоволено частково, стягнуто з ГУ ДФС у м. Києві на користь вказаного підприємства 45 353,54 грн. упущеної вигоди, 916,85 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 березня 2016 року у справі № 910/6889/13 апеляційну скаргу ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА» на рішення господарського суду м. Києва залишено без задоволення, апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва на вказане судове рішення задоволено. Рішення господарського суду м. Києва від 14 вересня 2015 року скасовано в частині задоволення позову про стягнення з відповідача 45 353,54 грн. упущеної вигоди. Прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 08 червня 2016 року, касаційну скаргу ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА» задоволено частково, рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано. Справу № 910/6889/13 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду м. Києва від 27 березня 2017 року позов ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА» до ГУ ДФС у м. Києві задоволено частково. Стягнуто з ГУ ДФС у м. Києві на користь вказаного підприємства 45353, 54 грн. упущеної вигоди, 548,09 грн. судового збору за подання позовної заяви, 373, 40 грн. витрат на проведення судової експертизи, 406, 36 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, 443,30 грн. за подання касаційної скарги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19 липня 2017 року, апеляційні скарги ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА», заступника прокурора міста Києва та ГУ ДФС у м. Києві на рішення господарського суду м. Києва від 27 березня 2017 року залишено без задоволення, а вказане рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 910/6889/13 у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: ОСОБА_5 головуючий суддя, суддів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , касаційні скарги ГУ ДФС у м. Києві та ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА» залишено без задоволення. Рішення господарського суду м. Києва від 27 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19 липня 2017 року у справі № 910/6889/13, залишено без змін. Стягнуто з вказаного підприємства до Державного бюджету України 11689,40 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 04 червня 2018 року відмовлено у прийнятті заяви ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА» про перегляд рішення господарського суду м. Києва від 27 березня 2017 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 19 липня 2017 року та постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 910/6889/13 за позовом ПП ВДК «Дім Вина «СКАЛА» до ГУ ДФС у м. Києві та Державної казначейської служби України про стягнення 513338, 58 грн. упущеної вигоди. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Крім того, оскільки досудове розслідування кримінального провадження здійснювалось Державним бюро розслідувань на підставі заяви голови ГО «Захист Українського Народу» ОСОБА_3 , який порушував питання перед слідчим Державного бюро розслідувань, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення суддями колегії Касаційного господарського суду Верховного суду: головуючий суддя ОСОБА_5 , суддя ОСОБА_8 , суддя ОСОБА_7 , слідчим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 00003336 від 19 березня 2019 року було допитано як свідка головуючого суддю ОСОБА_5 .

Так, з протоколу допиту як свідка судді Верховного суду ОСОБА_5 від 10 червня 2019 року вбачається, що 22 січня 2018 року за результатами автоматизованого розподілу справ, на нього як головуючого, суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розподіллено справу № 910/6889/13 за касаційними скаргами ГУ ДФС у місті Києві та ПП «ВДК «Дім вина «СКАЛА» на постанову Київського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду міста Києва.

Ухвалою Верховного суду від 29 січня 2018 року у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: він головуючий, суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прийнято вказані касаційні скарги та призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Постановою Верховного суду від 20 лютого 2018 року у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: він головуючий, суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , касаційні скарги ГУ ДФС у місті Києві та ПП «ВДК «Дім вина «СКАЛА» залишені без задоволення. Рішення господарського суду міста Києва від 27.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2017 у вказаній справі залишено без змін. Стягнуто з ПП «ВДК «Дім вина «Скала» до Державного бюджету України 11689,40 грн. судового збору за подання касаційної скарги. Судова колегія Верховного суду під його головуванням, дослідивши матеріали вказаної справи, проаналізувавши текст оскаржуваних постанови та рішення судів попередніх інстанцій, дійшла висновку, що судами цих інстанцій були правомірно застосовані положення частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України та глави 82 Цивільного кодексу України. Проаналізувавши текст рішення та постанови судів попередніх інстанцій, він зробив висновок, що суди застосували і положення статті 22 та глави 82 (статей 1166, 1173) ЦК України, і положення статей 224, 225 Господарського кодексу України. І суд першої, і суд апеляційної інстанції пише у своїх рішеннях, що посилання вказаного підприємства на необхідність застосування саме статті 22 ЦК України, а не статей 224, 225 ГК України не є обґрунтованими.

Так, на аркуші 8 постанови суду апеляційної інстанції від 19.07.2017, зазначено, що «Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення, наведені підстави та перелічено зміст ст.ст. 22 ч. 1, ч. 2, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

Суд першої інстанції в рішенні від 20 березня 2017 року, на сторінках 10-11, також цитує частини 1 та 2 статті 22 ЦК України, статті 224, 225 ГК України та статті 1166, 1173 ЦК України.

На підставі вищевикладених положень, він зробив висновок, що суди попередніх інстанцій при прийняті рішень вважали правильним правозастосування як ч.1 та 2 статті 22 ЦК України, так і статей 224, 225 ГК України, що вони і зробили.

Це витікає з їх посилання на текст статті 22 ЦК України та текст статей 224, 225 ГК України при обґрунтуванні підстав прийнятого рішення та зазначення того, що посилання Підприємства на необхідність застосування саме статті 22 ЦК України, а не статей 224, 225 ГК України не є обґрунтованим.

ОСОБА_5 зазначив, що одночасне застосування ч. 2 статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України є правомірним. ОСОБА_3 помиляється, коли вважає, що ці статті суперечать одна одній. Під час ухвалення судового рішення будь-який суд тлумачить норми права. І він, ухвалюючи постанову від 20.02.2018 року, вважав і вважає зараз, що в частині 2 статті 22 ЦК України не йдеться про саме валовий дохід суб`єкта господарювання. В цій статті йдеться про дохід, який передбачений статтею 142 Господарського кодексу України, де вказано наступне «прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань».

Тому, він вважає, що положення частини 2 статті 22 ЦК України, які визначають упущену вигоду як доходи і положення частини 1 статті 225 ГК України, які визначають втрачену вигоду як неодержаний прибуток, виходячи з частини 1 статті 142 ГК України, стосовно суб`єктів господарювання не суперечать одне одному.

Крім того, зауважив, що застосування судами попередніх інстанцій частини 2 статті 22 ЦК України також підтверджується тим, що в резолютивній частині рішення суду першої інстанції суд, стягуючи грошові кошти на користь позивача, стягнув саме упущену вигоду, тобто використав формулювання, яке міститься саме в частині 2 статті 22 ЦК України, а не формулювання «втрачена вигода», що міститься в статті 225 ГК України.

Стосовно аргументації ОСОБА_3 з посиланням на постанову Вищого господарського суду України про те, що статті 224, 225 ГК України не можуть застосовуватись до деліктних правовідносин, пояснив наступне.

Висновки Вищого господарського суду України для Верховного Суду не мають обов`язкової сили. Під час ухвалення постанови Верховного Суду від 20.02.2018 року він вважав і вважає, що до специфічних деліктних правовідносин, тобто правовідносин, які виникають зі шкоди, заподіяної суб`єкту господарювання саме органом державної влади статті 224, 225 ГК України можуть застосовуватися разом зі статтею 22 ЦК України.

До вказаного підприємства органом державної влади були застосовані адміністративно-господарські санкції у вигляді анулювання ліцензії. Такі дії регламентовані статтею 239 Господарського кодексу України. А згідно з частиною 3 статті 249 ГК України «збитки завдані суб`єкту господарювання, у зв`язку з неправомірним застосуванням до нього адміністративно-господарських санкцій, підлягають відшкодуванню в порядку встановленому цим Кодексом та іншими законами».

Таким чином, оскільки відповідно до статті 2 ГК України, органи державної влади віднесені до учасників господарських відносин, положення статті 224 ГК України щодо відшкодування збитків на них розповсюджується.

Таким чином, ухвалюючи постанову від 20 лютого 2018 року, він вважав і вважає, що суди попередніх інстанцій правильно застосували частину 2 статті 22 Цивільного кодексу України. Її застосування разом зі статями 224, 225 ГК України судами попередніх інстанцій вважав і вважає правомірним.

Верховний Суд і він особисто, ухвалюючи вказану постанову, керувався нормами господарсько-процесуального кодексу України, відповідно до якого, не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Отже, не зовсім точні формулювання, допущені судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішенні й постанові не були підставою для їх скасування Верховним Судом.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2018 року по вказаній справі, яка підписана 17 суддями Верховного суду, вказано, що заява ПП «ВДК «Дім вина «Скала» про перегляд оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій, в тому числі постанови від 20 лютого 2018 року Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, не містить жодної підстави для їх перегляду, передбаченої положеннями Господарсько-процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-V-ІІІ.

За таких обставин, слідчим ОСОБА_4 об`єктивно встановлено, що постанова від 20 лютого 2018 року, винесена суддями Касаційного господарського суду Верховного суду відповідно до вимог чинного законодавства, недостовірні відомості до неї суддями не вносились.

Крім того, в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження, не зайшли свого об`єктивного підтвердження доводи ОСОБА_3 про заподіяння підприємству матеріальної та моральної шкоди неправомірними діями колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного суду, у вигляді не отримання директором підприємства авторської винагороди за використання твору декоративно-прикладного мистецтва та знаків для товарів і послуг в сумі 480000 грн.; виникнення у підприємства заборгованості по заробітній платі перед працівниками з 01.07.2017 по 31.12.2018 у сумі 244578 грн. та в сумі 888737,26 грн., у зв`язку з незаконним та протиправним позбавленням підприємства ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у період з 18.10.2012 по 18.12.2012.

Таким чином, слідчим третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000336 від 18 червня 2019 року, за наслідками проведення всебічного, повного та неупередженого розслідування обставин кримінального провадження, після дослідження, аналізу й оцінки всіх зібраних по кримінальному провадженню доказів, а саме: показань свідків, протоколів слідчих та процесуальних дій, дослідження та огляду оригіналів та копій документів у їх сукупності та послідовності, достатності та взаємозв`язку, 18 червня 2019 року ухвалено постанову про закриття кримінального провадження № 0000336 від 19 березня 2019 року за фактом внесення завідомо недостовірних відомостей до офіційного документу суддями Касаційного господарського суду Верховного Суду, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Крім того, слідчим ОСОБА_4 під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження так і слідчим суддею в ході судового розгляду скарги встановлено, що постанова Касаційного господарського суду Верховного суду від 20 лютого 2018 року у справі 910/6889/13 є законною та такою, що підлягає обов`язковому виконанню на всій території України, а відтак у діях суддів Касаційного господарського суду Верховного суду (головуючий суддя ОСОБА_5 , суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) не вбачається складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Згідно з п.68 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться й в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», де в преамбулі визначені гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади, такими гарантіями, зокрема є й недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства також вказує на неприпустимість втручання у діяльність судових органів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

Таким чином, підстави на які посилається скаржник ОСОБА_3 , в тому числі у своїй скарзі, слідчий суддя розцінює як незгоду з процесуальним рішенням Касаційного господарського суду Верховного суду від 20 лютого 2018 року, що за своїм змістом є поза процесуальним способом оскарження та може свідчити про намагання втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів.

Крім того, зазначені дії ОСОБА_3 , підтверджуються листом Вищої ради правосуддя від 29 травня 2019 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження, з якого встановлено що до Вищої ради правосуддя надійшло 12 скарг ОСОБА_3 на дії суддів під час здійснення судочинства у справі у справі № 910/6889/13. За результатами розгляду цих скарг винесено ухвали про відмову у відкритті дисциплінарної скарги, залишення скарг без розгляду та їх повернення.

Також посилання скаржника ОСОБА_3 на ті обставини, що слідчим ОСОБА_4 не було допитано як свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та не надано правової оцінки клопотанням приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА» про вчинення (слідчих) розшукових дій у кримінальному провадженні не знайшли свого обґрунтування.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000336 від 19 березня 2019 року постановою слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 квітня 2019 року, відмовлено у визнанні приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА» та генерального директора підприємства ОСОБА_3 , потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні, та в подальшому, клопотання приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА» про вчинення (слідчих) розшукових дій, залишено без розгляду.

Що стосується не здійснення допиту слідчим ОСОБА_4 вищевказаних свідків, то слідчий суддя вважає такі дії слідчого правомірними під час здійснення досудового розслідування, оскільки ОСОБА_3 не порушувалось питання перед органом досудового розслідування щодо внесення недостовірних відомостей суддями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , до судових рішень під час розгляду справи № 910/6889/13 в судах першої та апеляційної інстанцій, а предметом досудового розслідування був саме факт внесення завідомо недостовірних відомостей до офіційного документу суддями Касаційного господарського суду Верховного суду, за результатами якого слідчим третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , об`єктивно встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Таким чином, слідчим ОСОБА_4 проведено достатній комплекс слідчих та процесуальних дій, а також вжито необхідних заходів для того, щоб дійти висновку про наявність або відсутність події та складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України в діях колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного суду у зв`язку з чим, ним 18 червня 2019 року винесено законну і вмотивовану постанову про закриття кримінального провадження № 000336 від 19 березня 2019 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги генерального директора Приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА», голови Громадської організації «Захист Українського Народу» ОСОБА_3 , слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 303-304, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Поновити генеральному директору Приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА», голові Громадської організації «Захист Українського Народу» ОСОБА_3 , строк звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000336, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, як такий, що пропущено з поважних причин.

Скаргу генерального директора Приватного підприємства «Виробничо-Дистрибьюторська Компанія «Дім Вина «СКАЛА», голови Громадської організації «Захист Українського Народу» ОСОБА_3 , на постанову слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000336, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1