Справа № 461/1593/19
Провадження № 1-кп/461/143/20
УХВАЛА

26.10.2020 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

представника цивільного

відповідача ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13
та захисників: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження /внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 09 лютого 2018 року/ про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці. Покликаючись на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину; може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а тому просить з урахуванням зазначених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки м`якші запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечили щодо клопотання прокурора. Вважають недоведеними ризики, на які покликається прокурор, просять суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Потерпілі та їх представник в судовому засіданні клопотання прокурора підтримали, просять його задовольнити.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_10 обвинувачується у перевищенні влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, які спричинили тяжкі наслідки, вчинених у групі осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд,зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи вибираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

При обґрунтуванні підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження прокурор не надав доказів обставин, на які він посилається. Більше того, у клопотанні при обґрунтуванні підстав вказані лише припущення про те, що ОСОБА_10 може вчинити ті чи інші дії.
Під час розгляду клопотання встановлено, що потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні допитані та сторона захисту не наполягає на допиті інших свідків.

Разом з тим, під час розгляду кримінального провадження в суді, обвинуваченим не було порушено покладених на нього обов`язків та його процесуальна поведінка була на належному рівні.

Водночас, прокурором в судовому засіданні не доведено, що ризики невиконання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового слідства відповідають запобіжному заходу у вигляді особистого зобов`язання, а відтак необрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання породять невиконання таких вподальшому.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Враховуючи думку прокурора щодо поданого клопотання, пояснення обвинуваченого та захисника, враховуючи те, що ОСОБА_10 раніше не судимий, є особою молодого віку, жодних процесуальних обов`язків під час судового слідства порушено не було, а також те, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатність підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати іншим чином встановленню істини у справі приходжу до висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, суддя,-

у х в а л и в :

у задоволені клопотання прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .