Номер провадження: 11-сс/813/1030/20
Номер справи місцевого суду: 494/81/20 1-кс/494/74/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000030 від 22 січня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Березівського відділення поліції Лиманського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 19 березня 2020 року в ході обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2020 р., за адресою: вул. Львівська, 15 А, м. Одеса в кімнаті № 456, за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме на:

- ланцюжок золотий довжиною 45см;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 р.в., марка автомобіля IVECO, модель IVECO DAILY35 на прізвище ОСОБА_9 , АДРЕСА_1 , власник;

- техпаспорт на автомобіль марки OPEL ASTRA-G-CAKAVAN/ НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , польської реєстрації;

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 на прізвище ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Новоархангельськ Кіровоградської області, виданий 15 грудня 1997 р. Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт без фотографії;

- паспорт громадянина України серїї НОМЕР_5 на прізвище ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 м. Білгород Дністровський Одеської області, виданий Білгород Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 01 вересня 2000 р., знятий з реєстраційного обліку 23 лютого 2005 р.;

- підвіска з жовтого металу у вигляді іконки з однієї сторони та хреста з другої сторони, розмірами 1,5х2см, яку знайдено на підлозі за платяною шафою; все перелічене поміщено до сейф пакету «Національна поліція України» № ЕХР 0202486.

Крім того, накладено арешт на тимчасово вилучене майно 19 березня 2020 року в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року, проведеного в автомобілі марки ВМW 528 на іноземних номерах НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_6 , який перебував на парковці навпроти житлового п`ятиповерхового будинку за адресою: вул. Варненська, 7, м. Одеса, в ході якого виявлено та вилучено наступне:

- автомобіль марки ВМW 528 на іноземних номерах JMM 385;

- 4 (чотири) сліди пальців рук (2 сліди з зовнішньої поверхні лівої передньої дверці, 1 слід з поверхні дзеркала заднього виду, 1 слід з поверхні упаковки від пігулок «Гидазепам ІС»);

- каблучка з жовтого металу по окружності має білі камінці;

- сережка з металу жовтого кольору з камінцем червоного кольору;

- відео реєстратор марки Steaitn S /N 2W 18090442;

- флеш носій на 16гб.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та зобов`язати слідчого повернути вилучене майно.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме:

-слідчим суддею не дотримано строків розгляду клопотання про арешт майна;

-власника майна не повідомлено про час та місце судового розгляду;

-не наведено доказів того, що вилучене майно має ознаки речових доказів, передбачених ст.98 КПК України;

-не зазначено правових підстав для арешту майна.

Також, адвокат ОСОБА_7 зазначив, що власником майна є ОСОБА_6 , якому у кримінальному провадженні підозра не повідомлялася.

Крім цього, адвокат ОСОБА_7 просив апеляційний суд поновити йому строк для оскарження ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2020 року, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була постановлена за відсутності власника майна ОСОБА_6 та його представників, а матеріали судового провадження не містять даних на підтвердження того, що копія ухвали слідчого судді направлялася ОСОБА_6 .

Перед початком апеляційного розгляду від представника власника майна адвоката ОСОБА_7 та прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області надійшли заяви, в яких вони просили провести апеляційний розгляд без їх участі. При цьому прокурор ОСОБА_12 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст.406 КПК України, суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 в письмовому провадженні.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно повістки, виготовленої з автоматизованої системи документообігу суду, від 20.03.2020 року, ОСОБА_6 викликався в судове засідання Березівського районного суду Одеської області. Однак в матеріалах провадженнях відсутні підтвердження того, що вказана повістка була отримана ОСОБА_6 .

З матеріалів провадження вбачається, що власник майна ОСОБА_6 та його представник не були присутніми в судовому засіданні 20 березня 2020 року під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

В матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про те, коли саме власник майна ОСОБА_6 отримав копію оскарженої ухвали та чи отримував він її взагалі.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 20 березня 2020 року про арешт майна пропущений не був.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 3 ст.21 КПК України встановлено, що кожен мас право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У даному кримінальному провадженні арештоване майно, яке було тимчасово вилучене

19.03.2020 року під час проведення обшуку за адресою: вул. Львівська, 15 А, м. Одеса в кімнаті № 456 та під час проведення обшуку автомобіля марки ВМW 528 на іноземних номерах НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_6 , який перебував на парковці навпроти житлового п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а тому, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя повинен був належним чином повідомити власника вилученого майна, або його представника про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

Невиконання слідчим суддею приписів ст.172 КПК України щодо належного сповіщення про час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна заінтересованих осіб призвело до порушення права вказаних осіб на доступ до справедливого суду, а отже слідчим суддею було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000030, відомості про яке внесені до ЄРДР від 22 січня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за фактом крадіжки майна 22.01.2020 року з житлового будинку АДРЕСА_4 .

19.03.2020 року в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20.02.2020 року, за адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15А, в кімнаті № 456, за місцем мешкання ОСОБА_6 , виявлено та вилучено: ланцюжок золотий довжиною 45см; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 р.в., марка автомобіля IVECO, модель IVECO DAILY35 на прізвище ОСОБА_9 , АДРЕСА_1 , власник; техпаспорт на автомобіль марки OPEL ASTRA-G-CAKAVAN/ НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , польської реєстрації; паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 на прізвище ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Новоархангельськ Кіровоградської області, виданий 15 грудня 1997 р. Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт без фотографії; паспорт громадянина України серїї НОМЕР_5 на прізвище ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 м. Білгород Дністровський Одеської області, виданий Білгород Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 01 вересня 2000 р., знятий з реєстраційного обліку 23 лютого 2005 р.; підвіска з жовтого металу у вигляді іконки з однієї сторони та хреста з другої сторони, розмірами 1,5х2см, яку знайдено на підлозі за платяною шафою; все перелічене поміщено до сейф пакету «Національна поліція України» № ЕХР 0202486.

Також, 19.03.2020 року в ході обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20.02.2020 року автомобіля марки ВМW 528 на іноземних номерах НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_6 , який перебував на парковці навпроти житлового п`ятиповерхового будинку за адресою: вул. Варненська, 7, м. Одеса, виявлено та вилучено: автомобіль марки ВМW 528 на іноземних номерах JMM 385; 4 (чотири) сліди пальців рук (2 сліди з зовнішньої поверхні лівої передньої дверці, 1 слід з поверхні дзеркала заднього виду, 1 слід з поверхні упаковки від пігулок «Гидазепам ІС»); каблучка з жовтого металу по окружності має білі камінці; сережка з металу жовтого кольору з камінцем червоного кольору;

відео реєстратор марки Steaitn S /N 2W 18090442; флеш носій на 16гб.

Постановою слідчого Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 від 19 березня 2020 року вищевказане майно приєднано до кримінального провадження №0000030 від 22 січня 2020 року, як речові докази.

На підставі викладених обставин слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та належним чином не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Апеляційним судом встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КПК України, а слідчим у клопотанні не доведені підстави вважати, що належне ОСОБА_6 майно є речовими доказами у кримінальному провадженні та може бути знищене, втрачене, пошкоджене або настануть інші негативні наслідки, які будуть перешкоджати повному та об`єктивному досудовому розслідуванню.

Окрім того, надані слідчим матеріали, не відповідають вимогам ч.2 ст.171 КПК України, адже вони не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно.

Крім того, в порушення п.3) ч.2 ст.171 КПК України до клопотання слідчим не було додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав, чим допустив неповноту судового розгляду, яка в свою чергу призвела до невідповідності висновків слідчого судді фактичнім обставинам кримінального провадження, оскільки його висновки не підтверджуються дослідженими доказами.

Апеляційний суд звертає увагу, що сама лише підозра слідчого, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, без належного обґрунтування та відповідних доказів розумності даної підозри не може бути підставою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки порушує принцип кримінального провадження, передбачений 7, 16 КПК України, відповідно до яких загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що під час звернення з клопотанням слідчий не довів необхідність такого ступеня втручання у право власності ОСОБА_6 , а саме клопотання є взагалі необґрунтованим та невмотивованим.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до пунктів 1) та 2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_6 не підтверджується матеріалами доданими до клопотання слідчого, а також слідчий суддя не дослідив обставини кримінального провадження та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що відповідно до положень статей 409, 410, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого суді та постановлення нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 405, 406, 407, 409, 410, 411, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити апеляційну скаргу представник власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2020 року про арешт майна, вилученого 19.03.2020 року в ході проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15 А, кімната № 456, та обшуку автомобіля марки ВМW 528 на іноземних номерах НОМЕР_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000030 від 22 січня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , яке було вилучено 19.03.2020 року під час проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15 А, в кімнаті № 456, та обшуку автомобіля марки ВМW 528 на іноземних номерах НОМЕР_6 , перелік якого зазначений в мотивувальній частині ухвали та повернути вказане майно власнику ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3