Справа № 569/2230/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час відкритого судового засідання обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000138 від 06.01.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, раніше судимого вироком Костопільського районного суду від 04.08.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, і звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ :

06.01.2019, ОСОБА_3 , біля 12 год 00 хв, перебуваючи на 2-му поверсі у приміщенні критого ринку, що в м. Рівне по вул. Гетьмана Сагайдачного, 3, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, у присутності потерпілої ОСОБА_6 та інших осіб, усвідомлюючи, що його дії помічені, відкрито викрав, витягнувши з кишені потерпілої, належний останній мобільний телефон марки "Samsung SGH-Х480" вартістю 193 грн 70 коп, яким того ж дня розпорядився, передавши у користування своєму знайомому, який не знав про те, що він крадений, чим завдав потерпілій майнової шкоди у вказаному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію правопорушення не оспорював та підтвердив факт, що дійсно 06.01.2019, біля 12 год 00 хв, він, будучи в стані алкогольного сп"яніння та перебуваючи на 2-му поверсі у приміщенні критого ринку, що в м. Рівне по вул. Гетьмана Сагайдачного, 3, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного матеріального збагачення, у присутності потерпілої ОСОБА_6 та інших осіб, відкрито викрав, витягнувши з кишені останньої мобільний телефон марки "Samsung SGH-Х480" . В подальшому вказаний телефон був повернутий потерпілій. Просить суд суворо його карати.

Потерпіла в судове засідання не з"явилась, однак подала заяву, в якій просила розглянути кримінальне провадження без її участі, претензій до обвинуваченого немає, міру покарання призначити судом на власний розсуд.

Судові витрати на залучення експерта становлять 572 грн.

Постановою слідчого ОСОБА_8 від 06.01.2019 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон марки "Samsung SGH-Х480" і передано на зберігання ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 17.01.2019 накладено арешт на мобільний телефон марки "Samsung SGH-Х480" .

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і останній у його вчиненні винен.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.

Обтяжуючою обставиною суд вважає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп"яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відноситься до тяжких правопорушень.

Ухвалою Рівненського міського суду від 28.08.2020 ОСОБА_3 звільнений від покарання призначеного вироком Костопільського районного суду від 04.08.2017 у зв"язку із закінченням іспитового строку.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються з посередньої сторони, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, неофіційно займається суспільно-корисливою працею, де зарекомендував себе з позитивної сторони, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, хворіє тяжкими захворюваннями.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини ( зокрема справа " Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забеспечується, зокрема, відповідними обгрунтуваннями обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більш п"яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також обтяжуючу обставину, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України у виді позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді чотирьох ( 4 ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 572 грн.

Речовий доказ - мобільний телефон марки "Samsung SGH-Х480" вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 17.01.2019 на мобільний телефон марки "Samsung SGH-Х480" .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 починається з часу проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку суду після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1