В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2021 року Галицький районний суд м. Львова
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальні провадження № 12 00682, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України,

українцю, уродженцю с.Стила, Старобешівського, району, Донецької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, востаннє вироком Личаківського районного суду м. Львова від 26.03.2018, який змінено вироком Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2018 за ч. 2,3 ст. 185, ч. 2ст. 186, ч.2 ст. 189, ч.І ст. 304 КК України до 6 років позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
19 жовтня 2020 року , близько 21:26 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину "Сільпо", що за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 15, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 викладала товарні вироби для продажу, таємно викрав у останньої мобільний телефон марки «Apple iPhone 11» (imei 1 - НОМЕР_1 , imei 2 - НОМЕР_2 ), який був залишений нею на прилавку із експрес-каси продажу тютюнових виробів, яка знаходиться у вищевказаному магазині «Сільпо», чим спричинив матеріальної шкоди потерпілій на суму 23 999 гривень.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив, що вони повністю відповідають вказаному у обвинувальному акті та щиро розкаявся. Пояснив, що у зв*язку з тяжким матеріальним станом вимушений був вчинити вказане правопорушення, після чого продав телефон невідомій особі, а кошти витратив на потреби родини.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 доведена, і його дії правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, тобто у кримінальному правопорушенні(злочині), передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності який відносяться до нетяжких згідно ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, наявність обставини, яка обтяжує покарання в силу ст. 67 Кримінального кодексу України рецидив злочинів, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, не працюючого та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді арешту у межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Обвинувачений визнав у повному обсязі позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 на суму 23 999,00 грн., тому цивільний позов підлягає задоволенню.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ч. 6 ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 ст.185 Кримінального Кодексу України, за яке призначити йому покарання у виді шести місяців арешту.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) у відшкодування матеріальної шкоди суму 23 999,00(двадцять три тисячи дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень).

Речові докази:
-диск з відеозаписами з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1