Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2025/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000282 від 12.11.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця події від 11.11.2020 року, а саме: стрічко пиляльного верстату ВГС 1000, який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 шляхом тимчасового позбавлення права власника ОСОБА_4 на відчуження та розпорядження вказаним майном, а також на лісопродукцію породи сосна у кількості 17 сортиментів, різного діаметру, довжиною по 4,5 метри кожен та пиломатеріали породи сосна загальною масою близько 20-ти кубометрів шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_4 на користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Частиною 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Стаття 64-2 КПК України, яка була введена до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України від 18.02.2016 року №1019-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» є спеціальною нормою по відношенню до норм ст. 171 КПК України.
Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Таким чином, системний аналіз викладених норм КПК України дає підстави слідчому судді дійти до висновку, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на речі, вилучені під час огляду місця події від 11.11.2020 року, які відповідно до положень ч. 2 ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим майном.
В клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт.
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні №0000282 підозра жодній особі не повідомлена, юридичних осіб, щодо яких здійснюється це кримінальне провадження не вказано.
Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.
Крім того, клопотання погоджено прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , повноваження якого не підтверджені належним чином, а саме: матеріали клопотання не містять постанови про визначення групи прокурорів, які здійснюють повноваження процесуального керівника в даному кримінальному провадженні та у самому витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні №0000282 не зазначено прокурора, який здійснює процесуальне керівництво.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, зазначених вимог закону прокурор, який погоджував клопотання про арешт майна, не дотримався.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю, в тому числі, власника майна.
Разом з цим, власником майна, на яке слідчий просить накласти арешт, вказано ОСОБА_4 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 . При цьому, будь яких контактних даних, які б могли забезпечити оперативний виклик власника майна в судове засідання, слідчий не надає.
Також, при ознайомленні з матеріалами справи встановлено, що в матеріалах відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна повернути для усунення недоліків та приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя: ОСОБА_1