УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000019 від 17.02.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло означене клопотання про скасування арешту майна, з якого вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2020 року було задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт на земельні ділянки, перелік яких міститься у вказаному судовому рішенні.

2. В поданому клопотанні заявник зазначає, що наведений арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки стороною обвинувачення не було доведено, що арештовані земельні ділянки відповідають категорії речових доказів.

3. Крім того, заявник зазначає, що в кримінальному провадженні, в рамках якого слідчим суддею було накладено арешт, будь-яку особу про підозру не повідомлено, в зв`язку з чим, накладення арешту на майно осіб, які будь-якого процесуального статусу в рамках такого кримінального провадження не мають, грубо порушує право власності таких осіб.

4. В цілому, заявник зазначає, що арешт майна було накладено без врахування засад розумності та співмірності, а зроблені слідчим суддею висновки не відповідають фактичним обставинам справи та є надуманими.

5. З огляду на викладене, заявник звертається до слідчого судді з даним клопотанням про скасування арешту майна.

6. В судове засідання заявник не з`явився, між тим від його представника надійшла заява про розгляд поданого клопотання про скасування арешту майна за його відсутності.

7. Від прокурора також надійшла заява про розгляд поданого клопотання про скасування арешту майна за її відсутності.

8. Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

9. Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

10. Ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

11. Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

12. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

13. Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

14. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

15. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

16. Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

17. Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2020 року задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт на: земельну ділянку площею 0,0182 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0081; земельну ділянку площею 0,0168 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0080; земельну ділянку площею 0,016 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0079; земельну ділянку площею 0,0185 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0078; земельну ділянку площею 0,0164 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0077; земельну ділянку площею 0,0179 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0076; земельну ділянку площею 0,0175 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0075; земельну ділянку площею 0,0171 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0074.

18. Як вбачається зі змісту означеної ухвали слідчого судді, підставою для застосування в рамках такого кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна стала необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), оскільки слідчим суддею було встановлено, що вказані земельні ділянки ймовірно є об`єктом кримінально-протиправних дій в рамках такого кримінального провадження, а також можуть містити відомості на підтвердження факту та обставин ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій (ч. 1 ст. 98 КПК України).

19. З огляду на викладене, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи заявника в тій частині, що арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки арештоване майно не відповідає категорії речових доказів, так як зі змісту вказаної ухвали слідчого судді від 26.08.2020 року вбачається, що вказані доводи заявника в повній мірі спростовуються.

20. Що стосується доводів заявника про те, що арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки власниками арештованих земельних ділянок являються особи, які буду-якого відношення до розслідуваного кримінального провадження не мають, то слідчий суддя приходить до наступного переконання.

21. Так, слідчий суддя знову ж таки звертає увагу, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слідчим суддею застосовувався, оскільки слідчим суддею було встановлено відповідність майна категорії речових доказів.

22. При цьому, як вбачається з вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт майна може бути накладено на майно будь-якої фізичної особи, в тому числі й тієї, яка будь-якого процесуального статусу в рамках кримінального провадження не має.

23. За таких обставин, оскільки арешт майна накладався з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження було накладено обґрунтовано.

24. Між тим, на думку слідчого судді, на теперішній час в рамках даного кримінального провадження наявні підстави вважати, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

25. Зокрема, такий висновок на думку слідчого судді, випливає з тих обставин, що арешт майна в рамках даного кримінального провадження слідчим суддею було накладено 26.08.2020 року.

26. Станом на теперішній час, у сторони обвинувачення було майже 3 (три) місяці для проведення досудового розслідування, а також забезпечення здійснення необхідних процесуальних дій з арештованим майном.

27. Більше того, на думку слідчого судді, вказаний процесуальний строк був в повній мірі достатнім стороні обвинувачення для прийняття процесуального рішення про повідомлення про підозру відповідних осіб, у випадку, якби факт ймовірних кримінально-протиправних дій в рамках такого кримінального провадження знайшов своє підтвердження.

28. Натомість, на теперішній час складається ситуація, за якої власники арештованого майна, недобросовісність набуття якого у встановленому законом порядку встановлена не була, зазнають втручання у здійсненні та реалізації гарантованого Конституцією України та законами України права власності таких осіб.

29. Викладене, не може свідчити про те, що на теперішній час в рамках кримінального провадження №0000019 від 17.02.2020 року дотримуються вимоги розумності та співмірності, в зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання та скасування накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2020 року арешту майна.

30. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000019 від 17.02.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2020 року (справа №947/17798/20, провадження №1-кс/947/12743/20) арешт з:

- земельної ділянки площею 0,0182 га за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :22:009:0081;
- земельної ділянки площею 0,0168 га за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :22:009:0080;
- земельної ділянки площею 0,016 га за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :22:009:0079;
- земельної ділянки площею 0,0185 га за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :22:009:0078;
- земельної ділянки площею 0,0164 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0077;
- земельної ділянки площею 0,0179 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0076;
- земельної ділянки площею 0,0175 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0075;
- земельної ділянки площею 0,0171 га за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 85/вул. Обільна, 90 за кадастровим номером :22:009:0074.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1