Провадження №1-кс/463/5596/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , -

встановив:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі ДБР), ОСОБА_5 від 21.10.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000346 від 10.11.2017.

Скаргу мотивує тим, що ДБР розслідується кримінальне провадження №0000346 від 10.11.2017, розпочате за фактом незаконних дій працівників правоохоронних органів, зокрема підроблення документів, фальсифікації злочину, притягнення завідомо невинної особи ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

15.10.2020 ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 втретє подав заяву про залучення ОСОБА_4 до провадження як потерпілого, однак в задоволенні такої постановою слідчого ДБР від 21.10.2020 повторно відмовлено, незважаючи на те, що аналогічні рішення слідчого були скасовані слідчими суддями.

Вважає вказану постанову незаконною, тому просить її скасувати і зобов`язати слідчого ДБР винести постанову про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000346, а також винести окрему ухвалу з приводу порушення слідчим ДБР норм КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та просив скаргу задовольнити.

Слідчий ДБР на розгляд скарги не з`явився, заперечення проти скарги не скерував, причин неявки слідчому судді не повідомив, тому вважаю можливим проводити розгляд скарги у його відсутності, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Постановою слідчого ДБР від 21.10.2020 повторно відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим з тих підстав, що визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні є правом органу досудового розслідування, а не обов`язком. Оскільки на даний час у кримінальному провадженні зібраними матеріалами не підтверджено завдання ОСОБА_4 будь-якої шкоди, тому на думку слідчого ДБР відсутні підстави для визнання його потерпілим.

Разом з тим, слідчим ДБР не враховано, що відповідно до ч.1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, слідчим ДБР не надано оцінки доводам щодо завдання ОСОБА_4 шкоди.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова є передчасною, тому підлягає скасуванню, а скарга в цій частині задоволенню.

Разом з тим, вимоги скарги в частині покладення на слідчого ДБР обов`язку винести постанову про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, оскільки вирішення такого питання належить до компетенції саме слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, тому останнього слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання останнього потерпілим, за результатами розгляду якої прийняти обґрунтоване рішення.

Не підлягають задоволенню і вимоги скарги в частині винесення окремої ухвали з приводу порушення слідчим ДБР норм КПК України, оскільки останнім такого не передбачено.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 21.10.2020 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000346 від 10.11.2017.

Зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000346 від 10.11.2017.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1