Справа №443/938/16-к
Провадження №1-кп/443/95/20
ВИРОК
іменем України

07 серпня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кнісело Жидачівського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , об`єкт 580 БО «Регіональний центр соціальної адаптації», не працюючого, пенсіонера, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше судимого 24.12.2015 Жидачівським районним судом Львівської області за частиною 1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи засудженим згідно з вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 164 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, на виконання якого поставлений 26.01.2016 на облік Жидачівського районного відділу КВІ УДПтСУ у Львівській області та направлений у Новострілищанську селищну раду Жидачівського району Львівської області для відпрацювання 100 годин громадських робіт, починаючи з 15.03.2016, будучи ознайомленим з графіком відпрацювання громадських робіт, умисно, в період з 04.04.2016 по 13.04.2016 не відпрацював без поважних причин згідно графіку громадські роботи в кількості 32 години та з 14.04.2016 по 20.04.2016 не відпрацював без поважних причин згідно графіку громадські роботи в кількості 20 години.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи засудженим, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 2 статті 389 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що йому вироком суду було призначено покарання у виді громадських робіт, які він відбував у Новострілищанській селищній раді, де був ознайомлений з графіком відпрацювання громадських робіт і частково їх виконував. Однак, захворівши, громадські роботи не відбував, оскільки лікувався в домашніх умовах. До лікаря з приводу захворювання не звертався. Крім цього, він не відбував громадські роботи у зв`язку з підробітками з метою заробити гроші на прожиття. Щиро кається у вчиненому.

Суд, заслухавши позиції сторін, з яких вбачається, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт умисного ухилення засудженим ОСОБА_3 від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обвинувачений посередньо характеризується за зареєстрованим місцем проживання та позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є пенсіонером, раніше судимий.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, відсутність встановлених судом обставин, які обтяжують покарання суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 389 КК України у виді арешту.

Водночас, суд бере до уваги правові приписи частини 3 статті 61 КК України та зазначає про неможливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі з огляду на те, що згідно з посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_3 є пенсіонером.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 у виді арешту суд одночасно враховує, що вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2015 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 частково невідбув покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2015 у виді громадських робіт у кількості 52 годин.

Суд зазначає, що відповідно до приписів частини 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З метою виконання вимог частини 1 ст. 71 КК України суд застосовує положення статті 72 КК України, відповідно до яких при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Таким чином, невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2015 у виді громадських робіт у кількості 52 годин співвідноситься (дорівнює) 6,5 дням арешту.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 2 ст. 389 КК України після постановлення вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2015 та набрання ним законної сили, тобто до повного відбуття ним покарання, йому слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком на підставі статті 71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальних витрат не понесено.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 381 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі статті 72 КК України невідбуту ОСОБА_3 частину покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2015 у виді громадських робіт у кількості 52 годин перевести в арешт з розрахунку 1 день арешту відповідає 8 годинам громадських робіт.

На підставі частин 1, 4 статті 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2015 у виді 6,5 (шести з половиною) днів арешту, і остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді 1 (одного) місяця 3 (трьох) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1