Справа №485/741/20
Провадження № 1-кс/485/19/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Снігурівка
Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка Миколаївської області клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000288 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
встановив:
19 січня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на належний йому автомобіль марки УАЗ-452 д/н НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2020 року, пославшись на те, що потреба в арешті транспортного засобу відпала, оскільки на сьогоднішній день проведені всі необхідні слідчі дії за участю автомобіля; він, як володілець транспортного засобу, протягом тривалого часу позбавлений можливості користуватися ним для забезпечення життєвих потреб та цей автомобіль є єдиним засобом до його існування; доказів його вини у вчиненні злочину не здобуто, підозру не пред"явлено.
У судовому засіданні заявник клопотання про скасування арешту підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Прокурор у задоволенні клопотання просив відмовити з метою забезпечення збереження речового доказу, необхідності проведення подальших слідчих дій, зокрема повторної судової трасологічної експертизи. Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не є власником арештованого автомобіля, а довіреність на піставі якої він володів ним втратила чинність.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000288 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України.
Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2020 року накладено арешт на вилучений протоколом обшуку від 12 червня 2020 року автомобіль марки УАЗ 452 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_5 , перебуваючий у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_4 , шляхом заборони розпорядження та користування, забезпечивши його подальше зберігання на майданчику тимчасового тримання Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області, в якості речового доказу у кримінальному провадженні № 0000288 від 12 червня 2020 року, на строк до скасування арешту. Метою накладення арешту на транспортний засіб є забезпечення збереження речового доказу та запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) майна, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
В ході розгляду клопотання суд встановив, що у кримінальному провадженні проведено ряд експертиз, однак таке не виключає необхідності проведення інших слідчих дій з вказаним майном, яке є речовим доказом у справі.
Оскільки, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.131 КПК України, потреба у такому арешті не відпала. Відтак, підстава для накладення арешту на рухоме майно з метою забезпечення кримінального провадження (збереження речових доказів) - продовжує існувати.
Доводи заявника щодо обмеження його права на вільне користування майном застосуванням арешту за відсутності доказів його вини у вчиненні злочину та пред"явленої підозри неспроможні з огляду на положення ст.170 КПК України, відповідно до якої таке право не є абсолютним й у випадку накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи вище зазначене, клопотання ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 174 КПК України,
ухвалив:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, внесене в кримінальному провадженні № 0000288 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, про скасування арешту майна - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя