ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, безробітного, неодруженого, на утриманні нікого не має, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,
09.04.2020 у вечірній час доби ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу, прибув до берега заливу р. Псел, розташованого поблизу садового товариства «Юність» у м. Горішні Плавні Полтавської області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , за допомогою гумового човна, зайшов до заливу р. Псел, де біля берега виставив на воду належні йому три ліскові риболовні сітки, одна із яких довжиною 45 м, висотою 1,1 м, вічко 38х38 мм, друга довжиною 37 м, висотою 1,5 м., вічко 80х80 мм., та третя довжиною 30 м., висотою 0,60 м., вічко 35х35мм., після чого повернувся на берег.
10.04.2020близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , у зазначений вище спосіб повернувся до залишених у заливі річки сіток, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів, за допомогою вказаних риболовних сіток, в кількості трьох штук, здійснив незаконний вилов риби загальною вагою 14,5 кг., після чого був виявлений працівниками Полтавського рибного патруля УДАРГ у Полтавській області.
Таким чином, ОСОБА_4 у результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову - риболовними сітками, у недозволеному місці, порушив вимоги п. п. 3.15, 4.13.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, п.14 ст.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства» та ст. 27 Закону України «Про тваринний світ».
Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 незаконно добув рибу по видам та кількості:
-лящ в кількості 2 штуки, вартістю 301 гривня за 1 екземпляр, на загальну суму 602 гривні;
-карась в кількості 34 штуки, вартістю 30 гривень за 1 екземпляр, на загальну суму 1020 гривень;
-плітка в кількості 16 штук, вартістю 150 гривень за 1 екземпляр, на загальну суму 2400 гривні;
-плоскирка в кількості 6 штук, вартістю 141 гривня за 1 екземпляр, на загальну суму 846 гривень;
-окунь в кількості 6 штук, вартістю 141 гривня за 1 екземпляр, на загальну суму 846 гривень;
-краснопірка в кількості 5 штук, вартістю 141 гривня за 1 екземпляр, на загальну суму 705 гривень;
загальною вагою 14,5 кг, яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам, добуваючи незаконно цінні види риб, згідно «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд України», затверджених Постановою КМУ № 541 від 24.07.2013 на загальну суму 6419 гривень.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся і просив його суворо не карати.
Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому зміст ст. 349 КПК України, обмежився оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Докази по справі не досліджувалися в зв`язку з тим, що суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження тих доказів, які ніким не оспорюються, при цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю і об`єктивно доведена в судовому засіданні.
Суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 1 ст. 249 КК України, як умисні дії, які виразились у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду інтересам держави.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відсутні.
Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 призначається покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає можливим застосувати ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Також суд вирішив покласти на ОСОБА_4 обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 76 КК України.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України слід конфіскувати в дохід держави знаряддя і засоби рибного промислу, а саме сітки риболовні та гумовий човен.
Захід забезпечення кримінального провадження (запобіжний захід) відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
Цивільний позов прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рибним промислом у сумі 6 419 грн. обвинувачений визнав повністю. Суд вважає, що цивільний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі.
Питання про речові докази по кримінальному провадженню вирішено відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Вилучена риба передана для реалізації, оскільки є продуктом, що піддається швидкому псуванню, а тому суд вважає, що вона є конфіскованою в дохід держави.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 368, 370,371,373,374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду ;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію - конфіскувати в дохід держави знаряддя і засоби вчинення злочину три риболовні сітки, гумовий одномісний човен зеленого кольору з жовтими вставками, марки «SeaHawk 1».
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати .
Речові докази по кримінальному провадженню: сітку ліскову довжиною 45 м., висотою 1,1 м., вічко 38х38 мм, сітку ліскову довжиною 37 м., висотою 1,5 м., вічко 80х80 мм., сітку ліскову довжиною 30 м., висотою 0,60 м., вічко 35х35мм; рибу наступного виду : лящ 2 шт.; карась 34 шт.; плітка 16 шт.; плоскирка 6 шт.; окунь 6 шт.; краснопірка 5 шт.; (передані ФОП ОСОБА_5 на реалізацію, згідно накладної № 33 від 09.06.2017 р.); гумовий одномісний човен зеленого кольору з жовтими вставками, марки «SeaHawk 1». (поміщений до камери схову речових доказів ВП № 2 КВП ГУНП в Полтавській області) конфіскувати на користь держави .
Вирок набирає законної сили через 30 днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1