Номер провадження: 11-сс/813/1443/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
02.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002664 від 13.08.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_8 , так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, однак не доведено про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_8 у якого на протязі декількох годин було чотири епілептичні напади.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, так як слідчий суддя не врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, та особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий.

Не застосування запобіжного заходу не забезпечить запобіганню встановлених ризиків та належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду вважає, щоклопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу розглянуто без дотримання вищезазначених вимог КПК України, в зв`язку з чим слідчий суддя прийняв необґрунтоване рішення.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, а саме в тому, що 13.08.2020 року, в період часу з 13:30 год. до 14:00 год., ОСОБА_8 знаходячись за адресою: м. Одеса, площа Старосінна, проник до припаркованого автомобіля марки «OPEL OMEGA», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 2500 грн.
Під час вчинення крадіжки ОСОБА_8 , був помічений перехожим який намагався зупинити його та повернути вказане викрадене майно, однак ОСОБА_8 , не зважаючи на вимоги з боку останнього, тримаючи його в руках покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

Також слідчий суддя встановив, що стороною обвинувачення доведені ризики, передбачені п.п.1,2,4 ч.1 ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурора, та стороною захисту не оскаржувався висновок слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також щодо наявності ризиків, передбаченого п.п.1,2,4 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, з оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що в порушення вимог закону, слідчий суддя не надав жодної оцінки щодо наявності або відсутності ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни показань останніми.

З урахуванням того, ОСОБА_8 раніше був засуджений за вчинення злочину проти власності, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме не доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки доводи клопотання в цій частині ґрунтуються на припущеннях.
Так, під час апеляційного розгляду було встановлено, що з часу відмови у задоволенні клопотання про застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до часу апеляційного розгляду, ОСОБА_8 на першу вимогу з`являється до органів досудового розслідування та суду.

Крім того, висновок слідчого судді про недоведеність у клопотанні обставини, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, зокрема про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, підтверджується наявністю у підозрюваного тяжкої хвороби епілепсії.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано встановив, що у клопотанні слідчого доведені обставини передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 194 КПК України, однак не доведена обставина, передбачена п.3 ч.1 ст. 194 КПК України.

З урахуванням встановленої слідчим суддею доведеності у клопотання обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя безпідставно не застосував запобіжний захід, оскільки в ч.4 ст. 194 КПК України прямо зазначено, що слідчий суддя у разі доведеності у клопотання обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 194 КПК України, застосовує більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного, відповідно до приписів ч.3 ст. 176, ст. 194 КПК України, з урахуванням того, що під час розгляду клопотання доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та наявність ризиків, передбачених п.п1-5 ч. 1 ст.177 КПК України, однак не доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з урахуванням зазначених даних щодо особи підозрюваного, апеляційний суд вважає, можливим застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання, який забезпечить запобігання встановлених ризиків та належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При таких обставинах, у відповідності до вимог ст.ст.409-411 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Ухвала слідчого судді має бути скасована та постановлена нова ухвала, якою у задоволенні клопотання слідчого має бути відмовлено, підозрюваному ОСОБА_8 має бути обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням приписів ст. 181 КПК України, так як апеляційний суд приходить до висновку, що він є достатнім для запобігання встановлених ризиків та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , а також з покладенням на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002664 від 13.08.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002664 від 13.08.2020 року,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 ,- відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. по 06:00 год. наступної доби, строком до 13.10.2020 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися з м. Одеси без дозволу.

3)повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання та роботи.

4)утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Приморського ВП м. Одеса ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали Одеського апеляційного суду покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні №0002664 від 13.08.2020 року.

Строк дії ухвали до 13.10.2020 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 07.09.2020 року, о 16 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3