Справа № 385/916/20
23.09.2020 року слідчий суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторони кримінального провадження слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_6
В ході досудового розслідування було допитано в якості свідків депутатів Берестягівської сільської ради, які вказують що 13.03.2020 року на сесії Берестягівської сільської ради № 36 на якій були присутні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було вирішено питання про відмову у продовженні строку договору оренди по вище вказаній земельній ділянці та було вирішено питання про перехід земельної ділянки до комунальної власності.
Допитані по вказаному кримінальному провадженню в якості свідків власники вищевказаних 27 земельних ділянок, жителі с. Берестяги, Гайворонського району, Кіровоградської області пояснили, що із ОСОБА_7 вони договір оренди земельної ділянки у 2020 році, яка кожному належить уже на праві власності не заключали, і на даний час мають до вказаної особи претензії, щодо незаконного використання їх земельних ділянок, так як несуть матеріальні збитки і не можуть реалізувати своє законне право на обробіток землі.
Власники вище вказаних земельних ділянок, жителі с. Берестяги, Гайворонського району, Кіровоградської області звернулись із письмовими заявами про залучення їх до кримінального провадження як потерпілих та заяви про залучення їх як цивільних позивачів, так як їм завдано збитки незаконним використанням їх земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_5
- зернозбиральною машиною (комбайн) марки СК-5 «НИВА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору з жаткою до нього, належний ОСОБА_5 ;
- вантажним автомобілем марки «ЗИЛ ММЗ» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
ОСОБА_5 не надав ніякого документу на те що він має право на збір урожаю, а також в останнього відсутні будь-які документи, що вище вказана земельна ділянка належить йому та він має право нею користуватись.
Враховуючи, що вказані транспортні засоби мають значення для кримінального провадження, в ході огляду місця події зернозбиральну машину (комбайн) марки СК-5 «НИВА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору з жаткою до нього, належний ОСОБА_5 та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було вилучено як тимчасово вилучене майно.
Вказане майно вилучено та долучено до кримінального провадження в якості речового доказу, оскільки існують підстави вважати, що вище вказана техніка є предметом даного кримінального провадження.
Таким чином вважає, що наявні законні підстави для прийняття рішення про необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно, з метою збереження його, як речового доказу, оскільки незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Крім того майно може мати сліди злочину, які можуть бути використані як докази під час проведення досудового розслідування, а також для проведення необхідних криміналістичних експертиз.
Просить слідчого суддю накласти арешт на рухоме майно зернозбиральну машину (комбайн) марки СК-5 «НИВА», реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору з жаткою до нього, належний ОСОБА_5 та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном, з метою позбавлення можливості його приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Визначити місце зберігання транспортного засобу - зернозбиральну машину (комбайн) марки СК-5 «НИВА» реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору з жаткою до нього, належний ОСОБА_5 та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області.
Прокурор ОСОБА_4 та слідчий СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали надане клопотання та просять його задовольнити.
ОСОБА_5 пояснив, що збирав урожай відповідно до цивільно-правових договорів із ОСОБА_7 , яка на законних підставах користується даною земельною ділянкою. Вказав, що дії працівників поліції були незаконні та просив відмовити в задоволенні клопотання.
Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 пояснив, що майно зазначене в клопотанні не є речовим доказом; в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання речовими доказами; в розумінні ч. 2 ст. 167 КПК України майно зазначене в клопотанні не може бути тимчасово вилученим. Клопотання подане до суду у порушення ч. 2 ст. 64-2 КПК України, так як воно мало бути подане прокурором, а не слідчим.
Слідчий суддя вислухавши пояснення прокурора, слідчого, власника майна ОСОБА_5 та його представника, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, дійшов наступного висновку.
Власники вище вказаних земельних ділянок, жителі с. Берестяги, Гайворонського району, Кіровоградської області звернулись із письмовими заявами про залучення їх до кримінального провадження як потерпілих та заяви про залучення їх як цивільних позивачів, так як їм завдано збитки незаконним використанням їх земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_5
- зернозбиральною машиною (комбайн) марки СК-5 «НИВА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору з жаткою до нього, належний ОСОБА_5 ;
- вантажним автомобілем марки «ЗИЛ ММЗ» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
ОСОБА_5 не надав ніякого документу на те що він має право на збір урожаю, а також в останнього відсутні будь-які документи, що вище вказана земельна ділянка належить йому та він має право нею користуватись.
Враховуючи, що вказані транспортні засоби мають значення для кримінального провадження, в ході огляду місця події зернозбиральну машину (комбайн) марки СК-5 «НИВА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору з жаткою до нього, належний ОСОБА_5 та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було вилучено як тимчасово вилучене майно.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Пунктом 1 частини другої вказаної норми закону, визначено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, окрім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області, який звернувся з клопотанням про арешт майна, не дотримався.
Так, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 18.09.2020 року, яке є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.
У клопотанні про арешт майна не вказано, які ознаки речового доказу мають вилучені транспортні засоби та які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати на собі вилучене майно.
Предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, є конкретна земельна ділянка, під якою треба розуміти частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Разом з цим, вилучене майно не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, отже відсутні жодні підстави вважати, що вилучене майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому й така підстава для накладення арешту на майно у кримінальному провадженні відсутня.
Посилання слідчого на те що тимчасово вилучене майно долучено до кримінального провадження в якості речового доказу не може бути підставою для накладення арешту. Крім того в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання тимчасово вилученого майна речовим доказом.
Орган слідства не надав достатні докази наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження речових доказів, оскільки факт обробітку земельної ділянки зафіксований розпорядником землі, вказані обставини встановлені оглядом місця події достатні для забезпечення кримінального провадження та досягнення мети розслідування.
Між тим, вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співрозмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. При цьому, на даний час вартість вилученого майна у клопотанні не зазначена, не зазначено і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
За таких обставин, посилання у клопотанні слідчого про арешт майна як на форму забезпечення доказів не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки тимчасове вилучене майно не містить жодних слідів кримінального правопорушення.
Отже, клопотання слідчого не конкретизоване щодо підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та спосіб його виконання.
Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів від дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата документу 23.09.2020