Справа № 438/1390/19
Провадження № 1-кс/442/868/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2020 року

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 ,розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, про накладення арешту на майно,-

в с т а н о в и в :
Старший слідчий СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000485, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та вилучено в ході обшуку 16.06.2020 в період часу з 06 год. 15 хв. 07 год. 13 хв., за адресою : АДРЕСА_1 , в житлі, де проживає ОСОБА_5 , яка на праві власності належить

ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia 1100» ІМЕІ НОМЕР_1 та мобільний телефон "Nokia" (ІМЕІ не встановлено), з метою позбавлення права користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 28.11.2019 близько 13 год. 00 хв. на не огороджене подвір`я домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_7 , прийшло близько 10 невстановлених осіб, більшість з яких кавказької зовнішності, які висловлювали погрози знищити майно та нанісши декілька ударів останньому в ділянку голови вимагали віддати грошові кошти ОСОБА_8 , який проживає у АР Крим.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.189 КК України.
16.06.2020 в період часу з 06 год. 5 хв по 07 год. 13 хв, проведено обшук за

адресою: АДРЕСА_1 , в житлі де

проживає ОСОБА_5 , яка на праві власності належить

ОСОБА_6 , в ході якого вилучено мобільний телефон марки «Nokia 1100» ІМЕІ

НОМЕР_1 та мобільний телефон марки "Nokia" (ІМЕІ не встановлено).

16.06.2020р. вище перелечені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.І ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

А згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч.2 ст.172 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи те, що вилучені речі являються матеріальним об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто підпадають під визначення ст.98 КПК України.

11.05.2019р. винесено постанову про визнання визнаних речей речовими доказами. Враховуючи те, що вище вказані речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, воно підпадає під ознаки речей, визначених у ст.98 КПК України в досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, та вилучення предметів має доказове значення у кримінальному провадженні, а тому з урахуванням вказаних обставин та з метою знищення речових доказів чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування по кримінальному провадженні, у зв`язку з чим слідчий просить дане клопотання задовольнити.

Слідчий СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явився.
Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування здійснюється слідство кримінального провадження №0000485, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Частина 1 ст.170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Одночасно, ч. 2 ст. 167 КПК України вказує на те, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що слідчим повністю доведено те, що накладення арешту на майно, матиме вагоме значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування зазначеного кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечен ня збереження речових доказів, клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, -

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно: мобільний телефон марки «Nokia 1100» ІМЕІ

НОМЕР_1 та мобільний телеaон марки «Nokia» (ІМЕІ не встановлено), з метою позбавлення права користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1