Справа № 158/1336/20
Провадження № 1-кп/0158/189/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000212 від 22.03.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ, Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, учасника бойових дій, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

22.03.2020 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Кадище, Ківерцівського району Волинської області, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, прийшов до неогородженого будинку АДРЕСА_2 , де помітивши вантажний автомобіль фургон В марки «IVEKO», р.н. « НОМЕР_1 », який не був зачинений та знайшовши ключ від замка запалювання, який висів у салоні автомобіля біля дверцят водія на гачку, діючи умисно, з метою протиправного вилучення транспортного засобу у його користувача, запустивши двигун вищевказаного автомобіля, поїхав ним в с. Грем`яче Ківерцівського району Волинської області.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, цього ж дня, близько 08 год. 15 хв. ОСОБА_6 , рухаючись вказаним вище транспортним засобом по вул. Васильєва, що в смт. Цумань, Ківерцівського району Волинської області, не впоравшись з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-5301, р.н. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_7 .

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №32 від 27.05.2020 року, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 було завдано матеріальних збитків, на суму 79949,24 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав пояснення що 22.03.2020 року близько 07 год. 30 хв. перебуваючи в с. Кадище, Ківерцівського району Волинської області, прийшов до неогородженого будинку АДРЕСА_2 , де помітивши вантажний автомобіль фургон В марки «IVEKO», р.н. « НОМЕР_1 », який не був зачинений та знайшовши ключ від замка запалювання, який висів у салоні автомобіля біля дверцят водія на гачку, запустивши двигун вищевказаного автомобіля, поїхав ним в с. Грем`яче Ківерцівського району Волинської області та близько 08 год. 15 хв. рухаючись вказаним вище транспортним засобом по вул. Васильєва, що в смт. Цумань, Ківерцівського району Волинської області, не впоравшись з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-5301, р.н. « НОМЕР_2 ». У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні, щодо обрання міри покарання ОСОБА_6 просив суворо не карати останнього та не позбавляти його волі.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у справі доказами.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Так, до обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання за санкцією статті у виді позбавлення волі, із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинив обвинувачений ОСОБА_6 визнання його людської гідності передбачає надання йому можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання, що у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Цивільних позовів по справі заявлено не було.

Витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1634,50 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати в сумі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп., пов`язані із залученням експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Речові докази по справі:

- вантажний автомобіль фургон В марки «IVEKO», р.н. « НОМЕР_1 » - залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1