Провадження № 1-кс/760/8218/20
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3
про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001778 від 21.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 290 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001778 від 21.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 290 КК України.

У клопотанні зазначається, що відділом дізнання Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001778 від 21.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 290 КК України.

Вказується, що 20.11.2020 до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов рапорт про те, що 20.11.2020, приблизно о 13.05 год., за адресою: АДРЕСА_1 , на обочині проїзної частини було зупинено автомобіль марки Hyundai HD 65, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на вимогу поліцейського пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 .

Так, в ході проведення звірки номерів агрегатів даного транспортного засобу було виявлено, що дублююча табличка, яка повинна бути встановлена в салоні на стійці, відсутня, номер шасі, який має бути нанесений поряд з переднім кронштейном задньої правої ресора на рамі, відсутній, а на його місці вбачаються сліди знищення VIN-коду, також відсутні будь-які таблички та наклейки, що свідчили б про ідентифікацію даного транспортного засобу.

Прокурор зазначає, що в ході огляду місця події 20.11.2020 вилучено автомобіль «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_4 , та поміщено на територію майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що інспектором відділу дізнання винесено відповідну постанову.

У клопотанні вказується, що з метою перевірки автомобіля «Hyundai HD 65» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, номер кузову НОМЕР_5 , у кримінальному провадженні необхідно призначити транспортнотрасологічну експертизу. Крім того, в ході проведення досудового розслідування може виникнути необхідність у призначенні інших експертиз, для проведення яких потрібно надати експертам зазначений транспортний засіб.

Метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України.
У клопотанні також вказується, що до Солом`янського районного суду м. Києва спрямовано клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про арешт вищевказаного майна, тимчасового вилученого в ході проведення огляду місця події.
26.11.2020 слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва винесено ухвалу, відповідно до якої постановлено повернути клопотання прокурору Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 для усунення недоліків та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

У клопотанні вказується, що вищевказана ухвала слідчого судді надійшла до Київської місцевої прокуратури №9 27.11.2020, однак фактично була отримана прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 30.11.2020.

Виходячи з викладеного та керуючись стст. 36, 64-2, 131, 132, 170-171 КПК України, прокурор просить по суті накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_4 , з метою запобігання ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів та з метою забезпечення їх збереження.

У судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, надавши на підтвердження своїх доводів копії документів, у тому числі копію постанови про визнання автомобіля «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_4 , речовим доказом у кримінальному провадженні №0001778, а також копію постанови про проведення транспортно-трасологічної експертизи вищевказаного автомобіля.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 ,заперечував проти задоволення клопотання в повному обсязі, також надавши письмові заперечення, та, зокрема, зазначивши, що прокурором було пропущено строк звернення із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, оскільки 26.11.2020 слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва винесено ухвалу, відповідно до якої постановлено повернути клопотання для усунення недоліків та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, однак як вбачається із супровідного листа Київської місцевої прокуратури №9, з яким направлялося погоджене клопотання про арешт майна, клопотання було подано до Солом`янського районного суду м. Києва лише 03.12.2020, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.3 ст. 172 КПК України тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню.

Адвокат ОСОБА_4 вказав, що власник майна ОСОБА_5 придбав автомобіль «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, у 2005 році та використовує його при здійсненні своєї підприємницької діяльності. Так, власник майна не збирається відчужувати автомобіль та гарантує його негайне надання у день проведення транспортно-трасологічної експертизи, а також будь-яких інших експертиз в рамках даного кримінального провадження, у яких виникне необхідність.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов наступного висновку виходячи з такого.

Відповідно до чч. 1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Як передбачено ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до абз. 1 ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Згідно з чч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за №0001778 від 21.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 290 КК України.

Також встановлено, що в ході огляду місця події 20.11.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, у тому числі автомобіль «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_4 .

При цьому, під час огляду місця події в ході проведення звірки номерів агрегатів даного транспортного засобу було виявлено, що дублююча табличка, яка повинна бути встановлена в салоні на стійці, відсутня, номер шасі, який має бути нанесений поряд з переднім кронштейном задньої правої ресора на рамі, відсутній, а на його місці вбачаються сліди знищення VIN-коду, відсутні будь-які таблички та наклейки, що свідчили б про ідентифікацію даного транспортного засобу.

Також встановлено, що постановою від 21.11.2020 дізнавача інспектора ВД Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001778 від 21.11.2020.
Слідчим суддею встановлено, що 18.12.2020 дізнавачем-інспектором ВД Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 було винесено постанову про проведення транспортно-трасологічної експертизи в рамках кримінального провадження №0001778, для проведення якої експертам необхідно надати автомобіль «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору.
Також встановлено, що прокурором до Солом`янського районного суду м. Києва спрямовано клопотання про арешт вищевказаного майна, тимчасового вилученого 20.11.2020 в ході проведення огляду місця події. Слідчим суддею встановлено, що 26.11.2020 слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва винесено ухвалу (справа №760/25672/20, провадження №1-кс/760/7983/20), відповідно до якої постановлено повернути клопотання прокурору для усунення недоліків. З урахуванням отримання цієї ухвали прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 30.11.2020, строк для усунення недоліків прокурором не пропущено.
Отже, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт вищевказаного тимчасово вилученого майна було подано прокурором з додержанням встановлених КПК України строків, виходячи з ч.3 ст. 172 КПК України.
Також встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано з метою забезпечення збереження речових доказів. Таким чином, виходячи з вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт з цією метою накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З урахуванням вищенаведеного слідчий суддя доходить висновку, що прокурором було доведено, що майно, вилучене в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_4 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме є об`єктом кримінальних протиправних дій, об`єктом, який зберіг на собі сліди правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Вирішуючи питання щодо статусу майна в кримінальному провадженні, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги.
Оцінюючи застосування загального принципу «справедливого балансу» до даної справи, слідчий суддя бере до уваги рішення ЄСПЛ в справі «Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia». Як було зазначено Європейським судом, втручання в мирне володіння майном і бездіяльність держави повинні забезпечити справедливий баланс між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи. Іншими словами, в кожному випадку, пов`язаному зі стверджуваним порушенням статті 1 Протоколу № 1, Суд повинен встановити, чи вимушена була певна особа понести непропорційний та надмірний тягар з причини дії або бездіяльності держави. При оцінці дотримання цієї вимоги Суд повинен дати загальну оцінку різних інтересів, що розглядаються, не забуваючи при цьому, що Конвенція покликана гарантувати права, які є реальними і ефективними.
На підставі вищевикладених норм законодавства України та встановлених фактичних обставин, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором у клопотанні та в судовому засіданні доведено необхідність арешту майна, а самеавтомобіля «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_4 , вилученого в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя враховує, що заборона користування вищевказаним майном призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності власника майна ОСОБА_5 , у зв`язку з чим дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та про накладення арешту з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на майно, вилучене в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_4 .

Як передбачено ч.3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Згідно з положеннями п.2 ч. 7 ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та його представник зобов`язані не перешкоджати встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведених норм законодавства України та встановлених фактичних обставин, з урахуванням необхідності проведення експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність зобов`язання власника майна, осіб, які його використовують, не перешкоджати встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема проведенню експертиз у даному кримінальному провадженні, забезпечивши збереження вищевказаного автомобіля в стані на час його вилучення.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право власника на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на майно, вилучене в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «Hyundai HD 65», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_4 .

Зобов`язати власника майна, осіб, які його використовують, не перешкоджати встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема проведенню експертиз у даному кримінальному провадженні, забезпечивши збереження вищевказаного автомобіля в стані на час його вилучення.
В решті клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1