ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/682/20 Справа № 184/2103/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8
потерпілого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000202, №0000051, №0000340 за апеляційними скаргами прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 29.10.2010 року Алуштинським міським судом Автономної Республіки Крим за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 26.05.2011 року Орджонікідзевським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 18.10.2012 року з Прилуцької ВК Чернігівської області умовно-достроково на 10 місяців 24 дні;
- 23.06.2017 року Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст.185, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік. 27.07.2018 року знятий з обліку за визначенням Орджонікідзевського міського суду від 16.07.2018 року в зв`язку із закінченням випробувального строку,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В с т а н о в и л а:

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання:
-за ч.1 ст.309 КК України - у виді 1 року позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді цілодобового домашнього арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується, починаючи з моменту його фактичного затримання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальні збитки в розмірі 1200 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки в розмірі 9374 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн..
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що 12.03.2019 року приблизно о 17 годині 00 хвилин в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_7 , знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_2 , на землі побачив два прозорих сліп-пакета з речовиною зеленого кольору рослинного походження у подрібненому стані та зрозумів, що вказана речовина є наркотичним засобом «канабіс». Після чого у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання зазначеного наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту.
В цей же день та час ОСОБА_7 , знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу «канабіс», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 2, 7, 12, 15 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15 лютого 1995 року, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, діючи умисно, знайдені ним два сліп-пакета, вмістом яких є наркотичний засіб «канабіс», помістив до лівої внутрішньої кишені, одягнутої на ньому куртки та став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, до моменту вилучення співробітниками поліції.
12.03.2019 року о 17 годині 21 хвилині біля будинку №67 по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на підставі ст. 263 КУпАП затримано ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП. Під час особистого огляду ОСОБА_7 у лівій внутрішній кишені, одягненої на ньому куртки виявлено та вилучено два прозорих сліп-пакета, в яких знаходилась речовина зеленого кольору рослинного походження у подрібненому стані.
Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №1/8.6/978 від 25.03.2019 року вилучені у ОСОБА_7 подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору масами 3,426 г та 3,758 г - є «канабісом», який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 6,282 г.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Крім того, 18.01.2019 року близько 19 годин 30 хвилин ОСОБА_7 знаходився біля будинку №2 по вул. Героїв Чорнобиля м. Покров Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайому ОСОБА_12 , котра йшла йому назустріч повз вказаний будинок та тримала у правій руці пакет із жіночою сумкою. В цей же день та час, знаходячись там же, у ОСОБА_7 з корисливих спонукань винник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна, яке належить ОСОБА_12 .. Реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_7 , порівнявшись з потерпілою ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, правою рукою схопив за сумку та пакет потерпілої, які вона тримала у правій руці, а лівою наніс один удар кулаком в праву частину обличчя ОСОБА_12 , від якого вона впала на землю. В цей час ОСОБА_13 , докладаючи зусиль, шляхом ривку, відкрито, умисно, повторно вирвав з руки потерпілої ОСОБА_12 належну їй сумку та пакет з особистими речами.
Своїми протиправними діями, ОСОБА_7 застосував до ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Таким чином, ОСОБА_7 , відкрито, із корисливих спонукань, умисно, повторно заволодів сумкою та пакетом потерпілої ОСОБА_12 , які для потерпілої не представляють матеріальної цінності, в яких знаходились грошові кошти в сумі 204 гривні 00 копійок та мобільний телефон марки «Fly» модель «TS 113», вартість якого згідно висновку експерта №37/12.1/45 від 19.02.2019 року складає 389 гривень 67 копійок, у телефоні були сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «ВФ-Україна». Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 593 гривні 67 копійок.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Крім того, 23.05.2019 року в нічний час, точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна квартири АДРЕСА_4 вищевказаного будинку. В той же день та час ОСОБА_7 прибув до квартири АДРЕСА_5 , де ногою вибив вхідні двері зазначеної квартири. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи впевненими, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, проник до приміщення квартири АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_14 , звідки таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав майно, належне ОСОБА_14 , а саме: пральну машинку марки «Еlесtгоluх» моделі «EWM1042NDU», вартість якої згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №3 7/12.1/135 від 12.06.2019 року складає 1866 гривень 67 копійок; електричний дриль марки «SКІL», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1866 гривень 67 копійок.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Крім того, 05.05.2019 року близько 23 годин 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився біля будинку №69 по вул. Центральна м. Покров Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайому ОСОБА_11 , котра йшла попереду нього повз вказаний будинок та тримала в одній руці жіночу сумку, а в іншій мобільний телефон, по якому розмовляла. В цей же день та час, знаходячись там же, у ОСОБА_7 з корисливих спонукань винник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна, яке належить ОСОБА_11 .. Реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_7 наздогнав потерпілу ОСОБА_11 , після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, штовхнув останню у спину, в результаті чого вона втратила рівновагу та впала на землю, при цьому вдарилась обличчям об асфальтне покриття, та випустила з рук мобільний телефон та жіночу сумку. В цей час, ОСОБА_13 , умисно, повторно, відкрито викрав у ОСОБА_11 , належну їй сумку та мобільний телефон марки «ASUS» моделі «Zenfone GO (ZC500TG)».
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_11 синець верхньої губи, рубець носу, який є наслідком загоєння поверхневої забитої рани або глибокого садна, травматична екстракція 1,2 зуба верхньої щелепи зліва, множинні садна правої кисті, синець правого стегна, які згідно висновку експерта №441 від 24.07.2019, виданого Нікопольським міжрайонним відділенням КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР» - відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_7 відкрито, із корисливих спонукань, умисно, повторно заволодів жіночою сумкою, належною потерпілій ОСОБА_11 , яка для потерпілої не представляє матеріальної цінності, в якій знаходились грошові кошти в сумі 100 гривень та мобільним телефоном марки «ASUS» моделі «Zenfone GO (ZC500TG)», вартість якого згідно висновку експерта №37/12.1/149 від 19.07.2019 року складає 1100 гривень 00 копійок, у телефоні була сім-картка оператору мобільного зв`язку «Київстар», яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень 00 копійок.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Крім того, в травні 2019 року, точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 знаходився у себе дома, в квартирі АДРЕСА_6 , де у нього виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна з квартири АДРЕСА_7 вищевказаного будинку.
В той же день та час ОСОБА_7 прибув до квартири АДРЕСА_8 , де ногою вибив вхідні двері зазначеної квартири.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи впевненими, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, незаконно проник до приміщення квартири АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_9 , звідки таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав майно, належне ОСОБА_9 , а саме: пральну машинку марки «Indesit» моделі «WISL85X», вартість якої згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №37/12.1/158 від 29.07.2019 року складає 2750 гривень 00 копійок; електричний конвектор марки «Dоmоtес» моделі «МS-4015», вартість якого згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №4226-19 від 23.09.2019 року складає 626 гривень 64 копійки; електричний конвектор марки «ЭРА» моделі «2М» на 3 секції, вартість якого згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №4226-19 від 23.09.2019 року складає 1692 гривні; електричний конвектор марки «ЭРА» моделі «2М» на 4 секції, вартість якого згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №4226-19 від 23.09.2019 року складає 1800 гривень; електричний конвектор марки «ЭРА» моделі «2М» на 6 секції, вартість якого згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №4226-19 від 23.09.2019 року складає 2016 гривень; електричний конвектор марки «ЭРА» моделі «2М» на 8 секцій, вартість якого згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №4226-19 від 23.09.2019 року складає 2160 гривень; електричний конвектор марки «ЭРА» моделі «4», на 8 секцій, вартість якого згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №4226-19 від 23.09.2019 року складає 1706 гривень 40 копійок; бойлер на 80 літрів, крісло-ліжко для дитини, однокамерний холодильник «Чинар», комп`ютерний стіл коричневого кольору, кухонний куток зі столом які для потерпілого матеріальної цінності не представляють. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 12757 гривень 06 копійок.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

В апеляційних скаргах:
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 ст. 309, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч. З ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду першої інстанції, стосовно ОСОБА_7 , підлягає скасуванню, внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за скоєне, суд не в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, дані про особу винного.
Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, суд не навів у вироку переконливих доказів стосовно того, що саме таке покарайня є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за вчинення корисного злочину.
При таких обставинах, вирок суду, в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Захисник не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року по справі № 184/2103/19 про визнання винуватим ОСОБА_7 за ч.1 ст.309, ч.З ст.185, ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України з призначенням йому покарання: -за ч.1 ст.309 КК України - у виді 1 року позбавлення волі; -за ч.3 ст.185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі; -за ч.2 ст.186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі з призначенням остаточного покарання відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторона захисту не оспорює обставини, які учасниками розгляду справи не оспорювалися під час судового розгляді і дослідження яких за клопотанням сторін було визнано недоцільним.
Сторона захисту вважає, що призначене покарання ОСОБА_7 надмірно сурове.
ОСОБА_7 під час досудового слідства активно сприяв розкриттю злочинів. Під час судового розгляду справи щиро покаявся та просив вибачення у потерпілих. Частково відшкодував потерпілим заподіяні матеріальні збитки. Відповідно до ст. 66 КК України ці обставини відносяться до обставин, які пом`якшують покарання.
Вважає, що засудженого ОСОБА_7 можливо виправити шляхом його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений виступив проти задоволення апеляційної скарги прокурора і підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив її задовольнити, прокурор виступив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як убачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доведеність вини ОСОБА_7 у скоєних злочинах, фактичні обставини справи поданих апеляційних скаргах не оскаржується.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Як убачається з оскаржуваного вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до злочину середньої тяжкості та до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, матеріальні збитки потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не відшкодовані, потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_14 відшкодовані в повному обсязі, думку потерпілих щодо призначення покарання обвинуваченому, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, щире каяття та визнання вини, як обставину, що пом`якшує покарання, та рецидив злочинів, який визнав обтяжуючої покарання обставиною.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті, саме з реальним його відбуттям.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_7 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи захисника про наявність підстав для призначення більш м`якого покарання, а також доводи прокурора про призначення більш суворого покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4