Справа № 549/465/20
Провадження № 1-кс/549/159/20
УХВАЛА
19 листопада 2020 року смт.Чорнухи

Слідчий суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засдіання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , дізнавача Чорнухинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Чорнухинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000022 від 28.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України,

встановив:

16 листопада 2020 року представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача відділу дізнання Чорнухинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000022 від 28.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.
Скарга мотивована тим, що 26 жовтня 2020 року дізнавачем винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.
Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 26.10.2020 є незаконною, кримінальне провадження закрито безпідставно, необгрунтовано та передчасно посилаючись на таке.
Висновки про відсутність складу кримінального правопорушення дізнавач обгрунтовує тим, що:
-висунуті погрози не супроводжувалися реальними діями та носять уявний характер. Дізнавач ставить під сумнів сприйняття ОСОБА_3 вказаних погроз як реальних у зв`язку з тим, що остання звернулася до поліції через півроку після отримання кредитів;
-особи, які телефонували ОСОБА_3 , не можуть бути ідентифіковані як працівники того чи іншого банку;
-наявна велика кількість кредитних договорів на ОСОБА_3 . При цьому дізнавач ставить під сумнів бажання ОСОБА_3 повернути кредитні кошти та відсотки;
-можливе уникнення цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 ;
-шляхом подвірного обходу осіб, що проживають по сусідству із ОСОБА_3 , не встановлено осіб, які б мали проблеми чи повідомлення через кредитну історію ОСОБА_3 .
Разом з тим, погрози стосувалися заподіяння фізичного насильства ОСОБА_3 та її близьких родичів (матері і чоловіка).
Враховуючи те, що кількість таких дзвінків з погрозами почала збільшуватися та характер таких розмов ставав більш напруженим (почали погрожувати її життю та життю її чоловіка) ОСОБА_3 звернулася до поліції за захистом своїх прав та інтересів та прав і інтересів близьких родичів.
Вважає, що не може не вплинути на усвідомлення реальності таких погроз той факт, що у засобах масової інформації все частіше й частіше з`являється інформація про діяльність служб по стягненню кредиторської заборгованості: приїзд групи невідомих осіб до дому, на роботу, спричинення ушкоджень як потерпілим, так і їхнім близьким, самоправне вилучення майна.
Таким чином, висновок дізнавача про уявність даних погроз є безпідставним, суперечить обставинам справи та не непідтверджений доказами.
Під час досудового розслідування не проведено жодних слідчих (розшукових) та процесуальних дій по встановленню осіб, які телефонували та відправляли повідомлення ОСОБА_3 .
Дізнавачем залишено поза увагою те, що у повідомленнях містилася інформація про відправника: «SMARTIWAY», «SOS KREDIT», «Ckedit Kasa», «Celoan», «Moneyveo», «CASHBERRY», «Miloan.ua», «Кредит 7», «Groshi».
З даними кредитними установами ОСОБА_3 укладала кредитні договори, що підтверджується наданими нею копіями договорів.
Крім цього, у повідомлені від 30.06.2020 відправником, який представився представником «Кредит 7», було вказано номер кредитного договору №629098 та його дату 09.03.2020. Копія даного договору була надана під час здійснення досудового розслідування.
Крім того, дізнавачем не взято до уваги те, що в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 12.09.2020 ОСОБА_3 вказувала номери мобільних телефонів невідомих осіб, які телефонували та /або відправляли повідомлення:
-23.04.2020 надсилали повідомлення з мобільного номеру НОМЕР_1 ;
-15.07.2020 надсилали повідомлення з мобільного номеру НОМЕР_2 ;
-20.07.2020 надсилали повідомлення з мобільного номеру НОМЕР_3 ;
-10.09.2020 телефонували та погрожували з мобільного номеру НОМЕР_4 .
Таким чином, твердження дізнавача про неможливість ідентифікації осіб, які телефонували та відправляли повідомлення як працівників того чи іншого банку, вважає безпідставним.
Сукупність наявних ознак, а саме ім`я відправника та вказівка у повідомленні на існуючий кредитний договір дають всі підстави вважати, що такі погрози з вимогою сплати коштів надходять саме від представників кредитних установ, з якими ОСОБА_3 уклала договори.
Для встановлення власників наявних номерів мобільних телефонів необхідним є проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що зроблено не було.
Не перевірено та не підтверджено доказами сумніви дізнавача, що ОСОБА_3 не має бажання повертати кредитні кошти та хоче уникнути цивільно-правової відповідальності.
До ОСОБА_3 не надходило жодних законних письмових претензій щодо врегулювання кредитної заборгованості, а також позовів про стягнення заборгованості, де б відповідачем була ОСОБА_3 , до суду не подавалися.
Натомість ОСОБА_3 , близькі родичі, друзі отримують телефонні дзвінки та повідомлення з погрозами фізичної розправи над нею та близькими родичами у разі несплати коштів.
Під час розмови ОСОБА_3 із сусідами останні вказали, що працівники поліції не зверталися до них з приводу кредитної заборгованості ОСОБА_3 , жодні пояснення не відбиралися.
Крім того, подвірний обхід не є слідчою дією, а тому не може підтверджувати чи спростовувати обставини вчинення кримінального правопорушення.
Дізнавачем не надано належної кримінально-правової оцінки всім обставинам справи, що містяться у заяві про вчинення кримінального правопорушення, викладеній ОСОБА_3 12.09.2020, залишено поза увагою контактні номери мобільних телефонів, з яких здійснювалися погрози.
Таким чином, постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 26.10.2020 вважають незаконною, яка грубо порушує вимоги ст.ст.2,9 КПК України не забезпечено проведення швидкого та повного розслідування кримінального провадження відповідно до вимог чинного законодавства України та практики Європейського суду з прав людини; не захищено осіб та суспільство від кримінальних правопорушень до цього часу ОСОБА_3 , близькі родичі та друзі отримують погрози.
Просили скасувати оскаржувану постанову.
Під час розгляду скарги ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_4 повністю підтримали свої вимоги посилаючись на обставини, які викладені у скарзі.
Крім того, представник також пояснив, що ОСОБА_6 телефонують особи, які представляються представниками колекторських компаній, в тому числі компанії "Фактор". Проте відповідні договори щодо відступу права вимоги не надають. Відомості стосовно подання позовів до суду щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_6 за кредитними договорами відсутні. Проте погрози застосування насильства стосовно ОСОБА_6 та членів її сім`ї продовжують систематично надходити. Погрози щодо застосування кислоти стосовно ОСОБА_6 , фізичного насильства щодо неї та її близьких родичів почали надходити в кінці літа 2020 року. Раніше це були погрози більш м`якого характеру.
Дізнавач ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував.
Пояснив, що рішення щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України, приймалось на підставі того, що в діях ОСОБА_3 вбачались ознаки цивільно-правових відносин.
Крім того, ніхто із невідомих осіб, які погрожували по телефону, додому до потерпілої не навідувались, що свідчить про формальний характер цих погроз.
Те, що ОСОБА_3 звернулась до поліції лише через півроку після отримання кредитів, ставить під сумнів сприйняття нею таких погроз реально.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, прихожу до такого.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим та його представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно з ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язати вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Досудове розслідування кримінальних правопорушень здійснюється згідно із загальними правилами такого розслідування, зокрема, положеннями глав 20-24 КПК України.
Як видно з матеріалів кримінального провадження №0000022 від 28.09.2020, на підставі ухвали слідчого судді Чорнухинського районного суду в Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості по факту примушування ОСОБА_6 до виконання сплати коштів по кредитам.
Попередня правова кваліфікація ч.1 ст.355 КК України.
26 жовтня 2020 року дізнавачем відділу дізнання Чорнухинського ВП ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000022 від 28.09.2020 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.
Дізнавачем постанова мотивована тим, що з часу отримання ОСОБА_6 кредитів на різні суми, що в загальному, з нарахуванням відсотку за непогашення кредиту, становить близько 100 тис. грн, до неї чи її близьких, як це вказувалося в повідомленнях та телефонних дзвінках, ніхто із даних невідомих осіб не навідувався як додому так і на робочі місця.
Таке свідчить про формальний характер даних погроз, не супроводжуються реальними діями та носять уявний характер.
Крім того, особи, які телефонували, не можуть бути ідентифіковані як працівники того чи іншого банку, а тому твердження заявника, що погрози надходять саме від банку ставляться під сумнів.
Враховуючи велику кількість взятих кредитів заявником, суми, які були взяті, та небажання їх повертати відповідно до добровільно укладених договорів, до показів ОСОБА_3 дізнавач ставиться критично та зважає на те, що остання таким чином може намагатися уникнути цивільно-правової відповідальності.
Крім того, шляхом перевірки було встановлено, що ніяких заяв чи повідомлень від вказаних онлайн-кредиторів на адресу правоохоронних органів відносно ОСОБА_3 не надходило, що підтверджує формальність вказаних повідомлень.
ОСОБА_3 вказує, що сприймає дані погрози реально, однак до поліції звернулася лише через півроку після отримання кредитів, які бралися на короткий термін, що становить під сумнів її сприйняття.
Шляхом подвірного обходу осіб, що проживають по сусідству із ОСОБА_3 , не встановлено осіб, які б мали проблеми чи повідомлення через кредитну історію ОСОБА_3 .
Враховуючи те, що лише банк, в якому було отримано кредитну, зарплатну чи іншу картку має право розірвати договор та позбавити клієнта банку послуг, про що повідомлялася ОСОБА_3 , коли отримала кредитну картку в банку «Приватбанк», вказує на нереальність сприйняття погроз та усвідомлення цього.
Крім того, вказані в показах погрози не дають достатніх доказів вважати, що суб`єкт мав намір їх вчинити, а об`єкт сприймав їх як реальні та які дійсно могли бути виконані, так як і на даний час вони ніяким чином не реалізовані.
Погроза розголошення відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці, а саме по її заборгованості та інформацію про її рідних та близьких, не є способом примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, а тому вимога виконати цивільно-правове зобов`язання, поєднана лише погрозою розголошення таких відомостей, не утворює складу злочину, передбаченого ст.355 КК України.
Таким чином, досудове розслідування дійшло висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачались ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються в порядку загального судочинства в судах першої інстанції, в разі не погодження із отриманими кредитами за договорами.
Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За приписами ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно з ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.
За приписами ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до п.2 ч.1, ч.4 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 9, 284 КПК України).
Відповідно до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Поняття вмотивованості не розкрито в КПК України.
Відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених в ч.1 ст.7 КПК України (п.2 ч.1 ст.7 і ч.6 ст.9 КПК України), кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що у свою чергу застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (п. 1 ч. 1 ст. 7 і ст. 8 КПК України).
Рішення про закриття кримінального провадження, згідно ст. 283 КПК України, є формою закінчення досудового розслідування, тому до вказаного рішення висуваються особливі вимоги до його змісту та достатності мотивів.
За своєю суттю постанова про закриття кримінального провадження є певним аналогом судового рішення, оскільки нею фактично завершується стадія досудового розслідування, а тому вимоги до її вмотивованості є аналогічні і до вмотивованості судового рішення.
Як видно з матеріалів кримінального провадження №0000022 від 28.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України, досудове розслідування було проведене поверхово, без з`ясування всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження дізнавачем вимоги щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, оцінки всіх зібраних та перевірених доказів дотримані не були.
Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Разом з тим висновки дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України, фактично ґрунтуються лише на показаннях допитаної в якості потерпілої ОСОБА_6 .
Дізнавачем у кримінальному провадженні, крім допиту потерпілої, не вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в тому числі події кримінального правопорушення.
Недостатність вжитих дізнавачем заходів, спрямованих на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, свідчить про передчасність зробленого висновку про закриття кримінального провадження, тому оскаржувана потерпілою постанова підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:

1.Постанову дізнавача відділу дізнання Чорнухинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 від 26 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000022 від 28.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України - скасувати, матеріали кримінального провадження повернути до відділу дізнання Чорнухинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 23.11.2020 о 13 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1