Номер провадження: 11-сс/813/1264/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 липня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000039, внесеному до ЄРДР 29.04.2020,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 09.07.2020, частково задоволено клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000039, внесеному до ЄРДР 29.04.2020.

Строк дії ухвали визначено до 27.08.2020.

Рішення суду мотивоване тим, що на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для тримання ОСОБА_8 під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, ухвалена з порушеннями норм КПК України, без врахування вимог ст.ст. 7, 176-178, 183 КПК України.

У зв`язку з викладеним, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 09.07.2020 року, і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мотиви не визначення розміру застави.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі перебуває кримінальне провадження №0000039, внесене до ЄРДР 29.04.2020 року.(а.с.6-8)

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зорганізувались на вчинення розбійних нападів на потерпілих.

Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_12 повинна була знайомитись у соціальних мережах з особами чоловічої статі, після чого призначала зустріч з вказаними особами та повідомляла про місце зустрічі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повинні були здійснювати напади на вказаних осіб з метою заволодіння їх грошовими коштами, а також здійснювати викрадення людей.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_12 призначила потерпілому ОСОБА_13 зустріч на 06 липня 2020 року, приблизно на 19 годину. Домовившись із потерпілим про зустріч, ОСОБА_12 повідомила про час та місце зустрічі ОСОБА_8 , який у свою чергу довів до відома зазначену інформацію іншим співучасникам.

В подальшому, 06 липня 2020 року приблизно о 19 годині 30 хвилин на виконання заздалегідь встановленого плану злочинних дій, ОСОБА_12 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб зустрілась із потерпілим ОСОБА_13 на зупинці громадського транспорту за адресою: місто Одеса, Ярморочна площа. Зустрівшись, ОСОБА_12 із ОСОБА_13 направились до квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час інші співвиконавці вчинення злочину, перебували біля будинку вказаної квартири. Зайшовши до вказаної квартири, через деякий час, приблизно через хвилин 10- 15, потерпілий ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_12 придбати в магазині солодощі та напої. На вказану пропозицію ОСОБА_12 , погодилась та ОСОБА_13 залишивши ОСОБА_12 у квартирі направився до найближчого магазину. У той час, коли ОСОБА_13 вийшов із квартири, ОСОБА_12 повідомила про це ОСОБА_8 , який перебував поряд із ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Повертаючись із магазину, біля будинку АДРЕСА_2 , потерпілого ОСОБА_13 зупинили ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , одночасно до місця злочину на автомобілі марки «Ауді А6», під`їхав ОСОБА_10 , який діяв умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та викрадення людини, відповідно до загального плану вчинення злочину. Продовжуючи вчинення злочину, підійшовши до потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та викрадення людини за попередньою змовою групою осіб, перегородили дорогу потерпілому та пересвідчившись, що перед ним саме ОСОБА_13 , ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, з метою здійснення погроз потерпілому, дістав із карману штанів предмет зовні схожий на ніж та діючи спільно з ОСОБА_11 обидва з метою розбою та викрадення людини висунули вимогу потерпілому сісти до автомобіля марки «Ауді А6» в інакшому випадку погрожували фізичною розправою. Після того, як потерпілий відмовився виконувати вказану вимогу, ОСОБА_8 діючи умисно, за передньою змовою групою осіб, з метою викрадення людини, заштовхнув потерпілого до заднього сидіння автомобіля, а ОСОБА_11 у свою чергу обійшовши авто з іншого боку сів на заднє пасажирське сидіння. Одразу за ОСОБА_13 до автомобіля, на заднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_8 .

07 липня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України.(а.с.27-32)

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою злочину, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від суду. Зазначений ризик обумовлений тим, що останній підозрюється у вчинені злочину, зокрема, передбачено ч. 2 ст. 187 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років.

Приймаючи до уваги той факт, що підозрюваний будучи обізнаний про ступінь тяжкості пред`явленої підозри та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Аналізуючи данні про особу підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро, Миколаївської області, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а зазначені соціальні фактори не можуть мати стримуючу дію на поведінку підозрюваного, тому у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на актуальність існування ризику переховування підозрюваного від суду.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник наполягала, що слідчий суддя не врахував міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 , а саме постійне місце проживання та сім`ю. Однак данні фактори, не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку апеляційного суду, родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на поведінку обвинуваченого щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_8 у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу на вказаній стадії кримінального процесу слідчому судді надано не було.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 176, 177, 181, 183, 194, 196, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 липня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000039, внесеному до ЄРДР 29.04.2020 року ,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4