Справа № 282/39/20
Провадження № 1-кп/282/79/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 рокусмт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_5

представника Любарського ВП: ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000143 по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125; ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду 13.01.2020 року надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125; ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалою суду від 14 січня 2020 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке неодноразово відкладалось через неявку обвинуваченого та інших учасників даного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно підпункту 5 пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII), з дня набрання чинності цим Законом обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Вказане положення є імперативним та безальтернативним. Закон № 2617-VIII набрав чинності 01.07.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України з 01.07.2020 року віднесене до кримінальних проступків, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України залишилось кримінальним правопорушенням.

Відтак, судом поставлене на обговорення питання про повернення обвинувального акта прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Прокурор, захисник, законний представник обвинуваченого та представник Любарського ВП вважали за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, для внесення його у відповідності до вимог закону.

Потерпілі та їх законні представники у підготовче судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд вважає за можливе розглянути питання про повернення обвинувального акту прокурору у відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» у відсутності потерпілих, їх законних представників та обвинуваченого ОСОБА_7 , який з моменту надходження обвинувального акту до суду жодного разу не з`явився і на даний час місце його перебування невідоме, оскільки на виконання ухвали суду від 15.07.2020 року, 04.08.2020 року з Любарського ВП надійшла відповідь про те, що на даний час місце проживання останнього не відоме, що виключає можливість його виклику в судове засідання.

Окрім того, даним законодавчим актом не передбачається обов`язкова участь особи обвинуваченого при вирішенні питання про повернення обвинувального акту у зв`язку із спрощенням досудового розслідування щодо кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 по ч.2 ст.125 КК України, яке з 01.07.2020 р. набуло правового статусу кримінального проступку. Кримінальний проступок - це закріплений в законі України про кримінальні проступки, діяння, за які не встановлене позбавлення волі і яке не тягне за особою утворення для засудженого стану судимості, відтак, не погіршує його процесуального становища, відповідає загальним засадам кримінального провадження та не порушує прав та інтересів такої особи.

Також, враховуючи, що суд не оцінює даний обвинувальний акт на предмет його відповідності нормам Кримінального процесуального кодексу України, а лише виконує імперативну норму підпункту 5 пункту 4 Розділу ІІ Закону №2617-VIII, тому суд вважає за можливе вирішити питання щодо повернення обвинувального акту без участі потерпілих та інших учасників справи, які про місце, день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, однак про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст.217 цього Кодексу.

Не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються (ч.2 ст.217 КПК України, в редакції Закону№ 2617-VIII від 22.11.2018).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Згідно п.3 абзацу 4 Розділу ІІ Закону № 2617-VIII, у кримінальних провадженнях за сукупністю злочинів, один або декілька з яких визначені як кримінальні проступки, в яких до набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене частиною другою статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий за погодженням із прокурором виділяє в окреме провадження матеріали щодо кримінального проступку, якщо це можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду, та здійснює дізнання в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України. Кримінальне провадження щодо злочину продовжує здійснюватися в порядку, визначеному цим Кодексом.

Крім того, процедури судового розгляду щодо злочину і кримінального проступку, відповідно до положень КПК України, мають істотні розбіжності і регламентовані різними главами КПК України.

Отже, вказане вище свідчить про те, що Закон №2617-VIII містить імперативну норму щодо обов`язку суду повернути прокурору обвинувальний акт для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальних провадженнях по правопорушеннях, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду.

Положення КПК України та Закону №2617-VIII не наділяють суд правом вирішувати питання об`єднання в одне провадження чи роз`єднання у різні провадження щодо кримінального проступку та щодо злочину у справах, обвинувальні акти в яких скеровані до суду, але не призначені до судового розгляду станом на 01.07.2020 року, і визначають чіткий алгоритм дій, який починається з прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору, а у подальшому прийняття одного з рішень, відповідно до вищеописаної процедури встановленої у наведених вище положеннях.

Аналіз положень Закону №2617-VIII свідчить про те, що він спрямований на гуманізацію кримінальної відповідальності шляхом перегляду міри покарань за вчинення окремих кримінальних правопорушень, а також має на меті встановлення механізму забезпечення швидкого розслідування кримінальних правопорушень невеликої тяжкості та зменшення навантаження на слідчих органів досудового розслідування, а також спрощення процедури судового розгляду.

Отже, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 та ч.1 ст.122 КК України слід повернути прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України та подальшого вирішення питання про можливість об`єднання в одне провадження матеріалів досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину інкримінованих ОСОБА_7 .

Керуючись главою 25 КПК України, п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.371, 372, 392, 395 КПК України, п.5 ч.4 Перехідних положень Закону, суд,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000143 по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125; ч.1 ст.122 КК України - повернути прокурору Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1