КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві з застосуванням відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ГСУ СБУ ОСОБА_8 про арешт майна, а саме мобільного телефону марки «Apple» ІМЕІ: НОМЕР_1 з номером телефону НОМЕР_2 , вилучений під час проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані стороною обвинувачення матеріали не підтверджують наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити. Так, апелянт зазначає, що доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатньо підстав і підозр вважати вилучений мобільний телефон доказом злочину. Посилається прокурор і на наявність постанови слідчого про визнання цього майна речовим доказом.

На апеляційну скаргу прокурора, від представника власника майна ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_6 , надійшли заперечення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000217 від 16 липня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-1 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 28 жовтня 2019 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Apple» ІМЕІ: НОМЕР_1 з номером телефону НОМЕР_2 .

Постановою старшого слідчого 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 від 29 жовтня 2019 року вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000217.

Також, врамках даного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.

Ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року в задоволенні клопотання слідчого було відмолено.
При цьому, відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на відсутність підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення не підтверджено наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Так, майно, про арешт якого орган досудового розслідування ставить питання, належить ОСОБА_9 . Надані суду матеріали не містять відомостей про наявність у ОСОБА_9 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000217.

За таких обставин, ОСОБА_9 у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувсяслідчий ГСУ СБУ, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Висновки слідчого судді щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, колегія суддів вважає передчасними, оскільки були прийняті без дослідження матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, що слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого з інших підстав, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, за наведених вище обставин, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити, оскільки воно подане неналежною особою.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ГСУ СБУ ОСОБА_8 про арешт майна, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого ГСУ СБУ ОСОБА_8 про арешт майна, а саме мобільного телефону марки «Apple» ІМЕІ: НОМЕР_1 з номером телефону НОМЕР_2 , вилучений під час проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/43163/19
Апеляційне провадження № 11-сс/824/332/2021 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1