Номер провадження: 11-кп/813/691/20
Номер справи місцевого суду: 500/8755/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2019 року у кримінальному провадженні №0000491, внесеному до ЄРДР 28.07.20016 року, яким

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Острівне Арцизького району Одеської області, громадянин України, не працюючий, одружений, на утриманні має неповнолітню доньку 2003 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з випробувальним терміном один рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися до Державної установи «центр пробації» Ізмаїльський міськрайонний відділ філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання призначеного за цим вироком.
Запобіжний захід до набирання законної сили вироку відносно ОСОБА_8 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 12900 грн. 84 коп.,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

28 липня 2016 року близько13 години 10 хвилин ОСОБА_8 керуючи технічно справними легковим автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н. НОМЕР_1 , під час руху по асфальтованій ділянці проїзної частини автодороги, яка проходить у дворі уздовж багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , при наближенні до під`їзду № 9 даного будинку, маючи реальну і об`єктивну можливість виявити ОСОБА_10 , яка, перебуваючи у дворі житлового багатоповерхового будинку біля проїзної частини поруч із дитячим майданчиком, голосно кричала і махала руками, а також маючи реальну і об`єктивну можливість виявити малолітнього пішохода ОСОБА_11 , який перебував у безпосередній близькості від проїзної частини у дворі житлового будинку, водій ОСОБА_8 , діючи з необережності, та в порушення вимог п.п. 1.7., 2.3. (б) «Правил дорожнього руху» України, уважним це був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну, та в порушення вимог п.п. 1.5., 12.3., «Правил дорожнього руху» України, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної, аж до зупинки автомобіля, а проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив рух у зазначеному режимі, в результаті чого скоїв наїзд лівою передньою частиною кузова керованого ним автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н. НОМЕР_1 на малолітнього пішохода ОСОБА_11 , який у безпосередній близькості від цього автомобіля відновив рух вперед і став перетинати проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, після чого останній впав на проїзну частину перед вказаним автомобілем, який продовжував їхати вперед, внаслідок чого пішохід ОСОБА_11 опинився під днищем зазначеного автомобіля, а потім відбулося перекочування лівим заднім колесом автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н. НОМЕР_1 через голову пішохода ОСОБА_11 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено смертельні тілесні ушкодження.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржений вирок суду скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченому, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання з випробовуванням на 3 роки та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В іншій частині залишити вирок суду без змін

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що, на думку прокурора, висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що судом при призначенні покарання не взято до уваги обставини, при яких обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, а також тяжкість наслідків злочину, що виразились у загибелі особи. Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому судом не вірно застосовано приписи ст. 75 КК України та прокурор вважає, що іспитовий термін повинен складати 3 роки.

На вказану апеляційну скаргу захисником ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 були подані заперечення, відповідно до яких захисник просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін. Зазначає, що судом при розгляді справи було ретельно вивчено та надано оцінку матеріалам справи в сукупності, враховано особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, внаслідок чого постановлено законний та обґрунтований вирок.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, а апеляційним судом не встановлено підстав для прийняття рішення на користь обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.
Доводи апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області про те, що районним судом призначено покарання, яке за своєю м`якістю не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , районний суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, районний суд вірно відніс визнання обвинуваченим вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, сімейний стан обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, районний суд відніс вчинення злочину щодо малолітнього.
Також районний суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , вірно врахував наявність у останнього постійного місця реєстрації та проживання, те, що він одружений, має неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що районним судом не вмотивовано рішення щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та лише вказані підстави, які враховані судом для застосування ст. 75 КК України.
З такими доводами прокурора апеляційний не погоджується та вважає, що районним судом при призначенні ОСОБА_8 покарання вірно враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, фактично спричинені наслідки злочину, особу обвинуваченого, а також позицію потерпілої, яка до обвинуваченого жодних претензій матеріального чи морального характеру не має.
В судовому засіданні апеляційному суду надано документи, згідно яких встановлено, що ОСОБА_8 працює моряком, має мати похилого віку 1941 року народження, яка має другу групу інвалідності.
Обвинувачений ОСОБА_8 апеляційному суду пояснив, що має на утриманні мати похилого віку, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонеркою та має другу групу інвалідності, проживає в м. Ізмаїл Одеської області, потребує постійного догляду та допомоги, зокрема доставлення продуктів харчування, предметів першої необхідності, а також доставлення останньої до лікарні. В зв`язку з цим наявність у ОСОБА_8 права керувати транспортними засобами забезпечить його належне існування та можливість надання допомоги його матері, яка знаходиться у нього на утриманні.
Зазначені обставини прокурором в апеляційному суді спростовано не було.
Крім цього, прокурор не заперечував проти наявності вказаних обставин, а лише зазначив, що вони не були зазначені у вироку районного суду.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе без відбування покарання, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винуватим у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням до нього дії ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає у оскаржуваному вироку суду першої інстанції жодних порушень кримінального та кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни чи скасування оскарженого вироку. Інших доводів апеляційному суду надано не було.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження доказами і не надано інших доказів, які б не були предметом дослідження районним судом, а тому вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржений вирок районного суду без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2019 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4