ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3370/20 Справа № 191/3414/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0001347, №0000325, №000326, №0001276 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, працюючого ливарником пластмас ФОП ОСОБА_10 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 13 листопада 2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України, до штрафу 1700 грн. Знятий з обліку 14.01.2019 року у зв`язку зі сплатою штрафу,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 200 годин;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні наступного.

Приблизно о 07 годині 00 хвилин 28 липня 2018 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , побачив за двором домоволодіння ОСОБА_11 та між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_7 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вийшов за двір вказаного домоволодіння, та умисно наніс два послідовні удари правою рукою, стиснутою в кулак, в область правого ока та в область щелепи з правої сторони. Бажаючи уникнути побиття, ОСОБА_11 намагалася втекти, а ОСОБА_7 наніс удар рукою в область потилиці, після нанесення якого ОСОБА_7 зайшов в двір вищевказаного домоволодіння.

Будучи ображеною діями ОСОБА_7 , ОСОБА_11 намагалася виламати штахет з паркану вказаного вище домоволодіння, на що ОСОБА_7 не бажаючи припинення своїх протиправних дій, вибіг за двір, а ОСОБА_11 через пройм в паркані, бажаючи уникнути спричинення тілесних ушкоджень, забігла на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де її настиг ОСОБА_7 та продовжив наносити удари, маючи на меті умисне спричинення легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 почав наносити почергові удари обома руками, стиснутими в кулак, в область правого плеча, в область лівого плеча, утримуючи руками за плечі. Від удару в голову ОСОБА_11 впала на землю, а ОСОБА_7 почав наносити удари ногами в область спини та в область ніг.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців нижнього і верхнього повік правого ока, синця і припухлості м`яких тканин у проекції середньої третини горизонтальної гілочки нижньої щелепи справа; припухлості м`яких тканин та садна шкіри у потиличній ділянці посередині; садно шкіри на задньо-боковій поверхні шиї зліва. Синці на зовнішній поверхні правого плеча у верхній та середній третинах; численні синці лівого плеча, на внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, на внутрішній поверхні правого передпліччя, на зовнішній поверхні лівого передпліччя; поширений синець в проекції правої лопатки; поширені синці в поперековій ділянці справа і зліва; поширені синці правої і лівої сідниці, Садна шкіри на задній поверхнях обох ліктьових суглобів та садна шкіри на передній поверхні правого передпліччя у середній та нижній третині; садно шкіри на передній поверхні лівого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, близько 20 годин 45 хвилин 24.02.2019 року, ОСОБА_7 , проходячи повз буд. 31 по вул. Свободи в м. Синельникове Дніпропетровської області, побачив біля двору транспортний засіб - мопед марки ЕХ, моделі «50 QT-16», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння транспортним засобом.

Знаходячись біля зазначеного вище будинку, переконавшись в тому, що його протиправні дії залишаться непомітними, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_7 , за допомогою фізичної сили, таємно, умисно, із корисливих мотивів, покотив вказаний колісний транспортний засіб по вул. Свободи у напрямку вул. Виконкомівська, що у м. Синельникове Дніпропетровської області. Таким чином ОСОБА_7 повторно незаконно заволодів транспортним засобом - мопедом марки ЕХ, моделі «50 QT-16», р.н. НОМЕР_1 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 5 800,00 грн.

Далі, повторно, приблизно в 03-00 годин 25 лютого 2019 року, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, прийшов до місця проживання свого знайомого ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом підбору ключа до гвинтового замка, проник в приміщення гаражу, та шляхом таємного викрадення, незаконно заволодів транспортним засобом - скутером «Honda Dio ZX AF28», вартістю 6500 грн., а також викрав з гаражу: автомобільний гідравлічний домкрат вантажопідйомністю 3 тони, вартістю 281 грн. 40 копійок; електрокосу «Expert Garden 200», вартістю 453 грн. 60 копійок. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 735 грн.

Крім цього, приблизно о 04 годині 45 хвилин 25.08.2019 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, слідуючи по вул. Радянська в м. Синельникове, Дніпропетровської області, побачив ОСОБА_14 , яка слідувала в попутному з ним напрямку, у якої на правому плечі знаходилась жіноча сумочка типу клатч, та маючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном визначив останню як особу, відносно якої можливо вчинити злочин, тобто відкрито викрасти її майно, а саме вищевказану жіночу сумочку типу клатч.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , пропустив ОСОБА_14 вперед, та із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, силою своїх двох рук, штовхнув потерпілу в праве плече, від чого остання впала на землю, та ривком, зірвав з правого плеча ОСОБА_14 її жіночу сумочку типу клатч, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляла, в якій знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , ключ від будинку, пластиковий гребінець сіро-коричневого кольору, резинка для волосся, одна сім-карта мобільного оператора «Водафон», та дві сім-карти «Флай», дві щіточки для вій, один макіяжний олівець, один тампон в обгортці, один фрагмент тканевого шнурка, одна металева шпилька для мобільного телефону, паперові візитки, пуста пачка з-під вологих серветок, гаманець рожевого кольору, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 324 грн. Тим самим, ОСОБА_7 відкрито, повторно, викрав майно потерпілої ОСОБА_14 , та з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши останній матеріальну шкоду в розмірі 324 грн.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок, в частині призначення покарання, скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком на 200 годин; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважає, що при звільненні ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, судом першої інстанції не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та не враховано, що останній раніше неодноразово судимий за умисні корисливі кримінальні правопорушення, судимості за які не погашені та не зняті. На його думку суд не врахував належним чином всі обставини та характер скоєних ОСОБА_7 злочинів.

Апелянт зазначає, що захід примусу у вигляді реального відбування покарання внесе корективи соціально-психологічних властивостей обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови, змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали призначене покарання справедливим, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи із положень ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальні правопорушення, тяжкість скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, та дані про особу обвинуваченого,а також обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

В апеляційному суді ОСОБА_7 пояснив, що він після скоєного зробив для себе кардинальні висновки: працевлаштувався ливарником, характеризується позитивно, відшкодував збитки потерпілим, ніхто з потерпілих до нього претензій не має. Дані обставини підтверджуються відповідними довідками та розписками.

Крім цього, ОСОБА_7 пояснив, що його колишня дружина ОСОБА_11 не може пробачити йому розлучення та періодично вчиняє з ним сварки.

З огляду на пом`якшуючі обставини, та те, що потерпілі не мають претензій до обвинуваченого, який в теперішній час характеризується з позитивного боку, створив сім`ю, має малолітню дитину, є основним годувальником в родині, працевлаштувався ливарником, та керівництво підприємства характеризує його тільки позитивно, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів зазначає, що в разі реального позбавлення волі ОСОБА_7 , його родина, в якій він є основним годувальником, має малолітню дитину, буде поставлена у скрутне матеріальне становище.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4