Справа № 357/5238/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:
у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області об`єднане кримінальне провадження № 0001928 від 14.05.2020 та № 0001922 від 13.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 1) 20.04.1998 Андрушівським районним судом Житомирської області за ст. 86-1, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року). Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна. 2) 22.06.2001 Київським окружним судом за ст. 86-1, ч.2 ст. 140, 44, 42, ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року). Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна. 3) 14.01.2004 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 4) 15.06.2007 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 309, ст. ст. 70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. 5) 25.11.2011 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна. 6) 10.08.2012 Васильківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. 7) 12.10.2015 Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Звільнений 24.06.2016 по відбуттю строку покарання. 8) 16.06.2017 Сквирським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 9) 09.04.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Звільнений 10.06.2019 по відбуттю строку покарання. 10) 14.09.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 246 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,
обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до зміненого обвинувачення прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , затвердженим заступником керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , судом визнано доведеним, що 09.05.2020 приблизно о 15.20 год. ОСОБА_3 , зайшов до приміщення «Церковна лавка» на території Спасо-Преображенського собору Української православної церкви за адресою: вул. Гагаріна 10 м. Біла Церква, звідки умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна вчинив крадіжку ланцюгів, виготовлених зі срібла, загальною вагою 103,05, вартістю 8074 гривні 03 копійки та грошових коштів в сумі 3190 гривень.

Після цього ОСОБА_3 зник з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому - Релігійній організації «Преображенський собор Української православної церкви» майнової шкоди на загальну суму 11264 гривні 35 копійок.

Крім цього статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон), передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до списку 1 таблиці 2, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 № 770 (далі по тексту Перелік), зокрема метадону (фенадону) включеного до списку №1 таблиці № 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20, 21 та 23 цього Закону, а саме:

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у медичній практиці (ст. 21 Закону);

- у ветеринарній медицині (ст.23 Закону).

Однак, 13.05.2020 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону населення, всупереч вищевказаних положень Закону, поряд з гаражним приміщенням по вул. Тімірязєва, 12 в м. Біла Церква, Київської області на землі незаконно, придбав знайшов згорток з фольги з вмістом кристалоподібної речовини, білого кольору, що знаходився в пачці з під цигарок, ззовні схожу на наркотичний засіб, обіг якої обмежено «метадон».

Маючи в минулому досвід вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, в тому числі «метадону» ОСОБА_3 визначив за зовнішнім виглядом, що вказана речовина є наркотичною, після чого помістив до своєї куртки та залишив при собі, тобто незаконно, зберігав вказаний наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту.

Того ж дня, приблизно о 14.40 год. ОСОБА_3 біля будинку № 12 по вулиці Тімірязєва м. Біла Церква, Київської області зупинено працівниками поліції на предмет перевірки зберігання заборонених в обігу предметів. В подальшому під час особистого обшуку, в присутності понятих, у ОСОБА_3 виявлено та вилучено з правої кишені куртки згорток з фольги з вмістом кристалоподібної речовини, білого кольору, обіг якої обмежено «метадон», 0,100 г., яка містить в собі наркотичний засіб, який ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно, придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Крім цього, 13.05.2020 приблизно о 19.30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на території захисного насадження, яке знаходиться в користуванні ВП «Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» по напрямку Фастів-Миронівка на перегоні Роток-Сухоліси, права сторона колії на 46 км пікет 10, квартал 20 відділу 64, що поблизу с. Томилівка Білоцерківського району Київської області, умисно, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди довкіллю, самовільно, без відповідного передбаченого законом дозволу (лісорубного квитка, ордеру), виданого уповноваженим органом, за допомогою бензопили марки «CROSSER CR-S45» вчинив незаконну порубку насаджень на корені, а саме дев`яти дерев породи «Дуб», «Берест», «Клен» та «Ясен», загальною кубомасою 3,16 м.куб., а саме:

породи «дуб» - 1 дерево діаметром пня 24 сантиметрів, 1 дерево діаметром пня 28 сантиметрів;

породи «берест» - 1 дерево діаметром пня 17 сантиметрів, 1 дерево діаметром пня 20 сантиметрів, 1 дерево діаметром пня 21 сантиметрів;

породи «ясен» - 1 дерево діаметром пня 18 сантиметра, 1 дерево діаметром пнів 19 сантиметрів, 1 дерево діаметром пня 38 сантиметрів;

породи «клен» - 1 дерево діаметром пня 20 сантиметрів.

Внаслідок незаконної порубки дерев на території захисного насадження, які знаходяться в користуванні ВП «Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ОСОБА_3 заподіяв державі в особі ВП «Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» істотну шкоду, що полягає у послабленні захисної властивості насаджень, зменшення питомої ваги насаджень в межах площі вирубки, зменшення відсотку участі головної породи в складі насадження, так як зрубані дерева дуба відносяться до основних лісоутворюючих порід України, і своїм існуванням забезпечують захист залізничної колії від заметів у зимовий час та вітрових пошкоджень наявних ліній електропередач, і їх відсутність ставить під загрозу нормальне, безпечне функціонування залізничних транспортних засобів, устаткування, спричинивши матеріальної шкоди на загальну суму 22856,59 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадання чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; та за ч. 1 ст. 309 КК України у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту; а також за ч. 1 ст. 246 КК України у незаконній підробці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину визнав повністю, розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення.

Зокрема ОСОБА_3 показав, що він 09.05.2020 приблизно о 15.20 год. зайшов до церковної лавки на території Спасо-Преображенського собору Української православної церкви в м. Біла Церква Київської області, звідки викрав ланцюги зі срібла, з якими з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 13.05.2020 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи біля гаражного приміщення по вул. Тімірязева в м. Біла Церква Київської області, на землі знайшов пачку з під цигарок, в якій знаходився згорток з фольги з кристалоподібної речовиною білого кольору всередині, ззовні схожу на наркотичний засіб. Вказану речовину поклав собі до куртки та почав зберігати для власного вживання без мети збуту. Після чого в той же день, приблизно о 14.40 год. ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, які під час особистого огляду ОСОБА_3 виявили у останнього в правій кишені куртки зазначений наркотичний засіб.

Також 13.05.2020 приблизно о 19.30 год. ОСОБА_3 перебуваючи на території захисного насадження, що поблизу с. Томилівка Білоцерківського району Київської області, без відповідного передбаченого законом дозволу здійснив незаконну порубку насаджень на корені, дев`яти дерев різної породи. В скоєному розкаюється, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цих злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Представники потерпілих Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Регіональної філії «Південно-західна залізниця» в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, надали заяви про можливість розгляду справи у їх відсутності. Заявлений цивільний позов представник Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» просив розглянути та задовольнити в повному обсязі.

Таким чином, у порядку ст. 325 КПК України вирішено питання про можливість розгляду провадження без представників потерпілих, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 КПК України.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а також за ч. 1 ст. 246 КК України, оскільки він вчинив незаконне порубку дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами статей 65 - 67 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є визнання вини обвинуваченим, активно сприяв розкриттю злочинів.

Факт повернення викраденого майна, ланцюгів, із срібла в кількості 23 шт. та стволів порубаних дерев представникам потерпілих, суд не враховує, як добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, оскільки викрадене майно повернуто представникам потерпілих після того, як були внесені відомості в ЄРДР, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 246 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 2617-УІІІ від 22.11.2018) є нетяжкими злочинами, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знов вчинив нові злочини, крім цього перебуваючи під слідством продовжував вчиняти нові корисливі злочини, неодружений, не має утриманців, тобто не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований та суспільно корисною працею не займається, законного джерела заробітку не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, отже суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 70 КК України, в умовах ізоляції від суспільства, що є співмірною протиправним діянням, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Крім цього враховуючи, що на час ухвалення даного вироку, ОСОБА_3 був засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 14.09.2020 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, однак вказаний злочин останній вчинив 09.06.2020, тобто після злочинів, по яким ухвалюється даний вирок, тому при призначенні остаточного покарання ОСОБА_3 не застосовуються правила призначення покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

Отже, суд дійшов висновку, що звільнення від відбування покарання з випробуванням не сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_3 , а також може створити у обвинувачених та інших осіб схильність до вчинення аналогічних злочинів, хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства за об`єднаними кримінальними провадженнями не обирався.

Однак враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження за ч. 2 ст. 289 КК України, за яким останній був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2020, обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 09.06.2020. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 за даним вироком, час тримання під вартою останнього, за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2020 виходячи із правил зарахування строку його попереднього ув`язнення з 09.06.2020, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку: день за день.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України стягнути з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1307 грн. 60 коп.

При вирішенні цивільного позову представника потерпілого Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальними правопорушеннями (злочинами), суд виходить з наступного.

Представник цивільного позивача свої вимоги обґрунтував тим, що матеріальна шкода в розмірі 22856,59 гривень завдана внаслідок вчинення відносно підприємства корисливого злочину, складається з вартості незаконної порубки насаджень, а саме дев`яти дерев породи «Дуб», «Берест», «Клен» та «Ясен» та наслідків у вигляді істотної шкоди, що полягає у послабленні захисної властивості насаджень, зменшення питомої ваги насаджень в межах площі виробки, зменшення відсотку участі головної породи в складі насадження, так як зрубані дерева дуба, і своїм існуванням забезпечують захист залізничної колії від заметів у зимовий час та вітрових пошкоджень наявних ліній електропередач, і їх відсутність ставить під загрозу нормальне, безпечне функціонування залізничних засобів.

Суд ретельно перевіряючи усі вимоги позивача, оцінює надані докази на підтвердження заявлених вимог відповідно до ст. 94 КПК України, а також враховуючи повне визнання обвинуваченим розміру завданої ним шкоди представнику потерпілого та вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

При визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому матеріальної шкоди, суд враховує, що вона встановлена на підставі наданих цивільним позивачем розрахунків, з урахуванням тривалого часу для відновлення первинного стану лісосмуги, що ставить під загрозу нормальне, безпечне функціонування залізничних транспортних засобів, що забезпечували захист залізничної колії від заметів у зимовий час та вітрових пошкоджень наявних ліній електропередач.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням обвинуваченого.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином цивільний позов у справі представника потерпілого Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину в розмірі 22856,59 гривень підлягає задоволенню.

На підставі ст. 96-1, п. 4 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальну конфіскацію майна, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, конфіскувати у власність держави.

Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у вигляді:

- за ч. 2 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України шість місяців арешту;

- за ч. 1 ст. 246 КК України два роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2020 за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме період часу попереднього ув`язнення з 09.06.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду в розмірі 22856,59 грн., завданої в наслідок вчинення злочину.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 1307 грн. 60 коп.

Речові докази по справі, а саме: ланцюги, виготовлений зі срібла, в кількості 23 шт., загальною вагою 97,85г., повернуті представнику Преображенського Собору Української православної церква, після набрання вироком законної сили, залишити у останнього, як у власника майна.

Дерева породів «Дуб», «Берест», «Клен» та «Ясен», які були повернуті на відповідальне зберігання представнику потерпілого Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, залишити у останнього.

CD-R диск з записами з камер відеоспостереження з приміщення Преображенського собору УПЦ та договір між ПТ «Ломбард ПАРУС» ТОВ «Глобал Франчайзінг» І КОМПАНІЯ» та ОСОБА_3 , залишити при матеріалах кримінального провадження № 0001922 від 13.05.2020, які зберігається у прокурора.

Наркотичний засіб - «метадон», який зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за квитанцією № 571/2020 від 28.05.2020 знищити після вступу вироку в законну силу.

На підставі ст.96-1, ст. 96-2 ч.1 п. 3 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме бензопила з написом «CROSSER CR-S45», що зберігається в кімнаті речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, за квитанцією № 527/2020 від 19.05.2020 - конфіскувати у власність держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1