Провадження № 11-сс/4823/412/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 листопада 2020 року, якою визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина під вартою до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, із встановленням строку дії ухвали до 02 січня 2021 року включно,

ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 листопада 2020 року задоволено клопотання заступника керівника Чернігівської області ОСОБА_11 та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) під вартою до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, із встановленням строку дії ухвали до 02 січня 2021 року включно.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав, що екстрадиційна перевірка відносно ОСОБА_8 . Чернігівською обласною прокуратурою на даний час не завершена, обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 на цей час не встановлено, рішення про його видачу Офісом Генерального прокурора не прийнято, а також на відсутність підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та для забезпечення його видачі на запит компетентних органів Російської Федерації.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 , та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, для забезпечення його видачі на запит Російської Федерації, і негайно звільнити з-під варти у залі суду ОСОБА_8 .

Захисник вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, невмотивованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, адвокат переконаний, що судом не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки суду, а також не надано оцінки доказам сторони захисту.

Вказує, що слідчий суддя жодним чином не спростував доводи сторони захисту щодо підтверджених документально соціальних зв`язків в Україні, наявності постійного місця проживання в України, а також відсутності доказів щодо ухилення ОСОБА_8 від правосуддя у Російській Федерації, а про перебування його у міжнародному розшуку йому стало відомо лише під час його затримання 05.06.2020 року у ПП Нові Яриловичі, крім того, розшук підозрюваного сам по собі не може свідчити про ухилення його від слідства. Зазначає, що матеріали клопотання прокурора не містять даних про те, що ОСОБА_8 був обізнаний про його кримінальне переслідування правоохоронними органами Російської Федерації, а тому відсутні підстави вважати, що він вчинив будь-які дії, спрямовані на ухилення від правосуддя у запитуючої стороні. Звертає увагу на практику Європейського Суду щодо неправомірності обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, адже сама тяжкість не може бути достатньою підставою для законності особи під вартою, однак такі доводи сторони захисту залишилися поза увагою слідчого судді.

Окрему увагу в скарзі захисник звертає на міцні соціальні зв`язки та стан здоров`я ОСОБА_8 , яке не може бути належно підтримане в умовах слідчого ізолятора, а також на відсутності можливості отримувати побачення з родичами, у зв`язку з загрозою поширення короновірусу, що також негативно позначається на психічному стані особи та його сім`ї, в першу чергу, малолітньої дитини, що як наслідок створюватиме підстави для констатації порушення прав та не виправдовуватиме мету застосування вказаного запобіжного заходу.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_8 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а відповідно до вимог ч. 4 ст. 590 КПК України екстрадиційна перевірка не буде завершена ще тривалий час, а тому його тримання під вартою не є вмотивовано необхідним. Наголошує на відсутності у ОСОБА_8 будь-яких намірів переховуватись від правоохоронних органів та покидати територію України. Також автор скарги, за посиланням на ст. 585 КПК України, переконаний, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). А з урахуванням приписів цієї статті, сторона захисту запевняє, що у ОСОБА_8 існують обставини, які цілком гарантуватимуть запобігання його втечі та забезпечать у подальшому видачу Російській Федерації, за наявності для цього визначених законом підстав.

Адвокат переконаний, що слідчим суддею не забезпечено процесуальних гарантій, які забезпечуються українською правовою системою, а відтак застосування екстрадиційного арешту до ОСОБА_8 не можна вважати законним з позиції ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сторона захисту наполягає на тому, що ні міжнародні договори, ні кримінальний процесуальний закон не ставить у залежність факт проведення екстрадиційної перевірки та обов`язкове застосування і продовження запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. Вважає, що слідчим суддею взагалі не надано, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, наведеним та доведеним стороною захисту реальним обставинам, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_8 та забезпечення у подальшому його видачі Російській Федерації, що на думку захисту, підтверджує наявність підстав для звільнення ОСОБА_8 з-під варти та зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

В засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 підтримала вимоги поданої скарги в повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги доводами апеляційної скарги, наголошуючи на її задоволенні.

Особа, відносно якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_8 підтримав вимоги свого захисника та їх обґрунтування.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника та особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 6, 10, 11 ст. 584 КПК України строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом; екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців; у межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Як вбачається з матеріалів, наданих апеляційному суду, слідчим відділом Відділу поліції № 1 слідчого управління Управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації у місті Владивосток Приморського краю здійснюється досудове розслідування у кримінальній справі № 035860 від 15.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації.

Слідчим відділом Управління ФСБ Росії по Приморському краю 08.06.2016 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого за вчинення зазначених злочинів. Проте, пред`явити обвинувачення ОСОБА_8 особисто не виявилося можливим, у зв`язку з чим його 08.06.2016 року оголошено у міжнародний розшук.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Владивостока від 24.06.2016 року у справі № 3/11-88/2016 обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Працівниками прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України 05.06.2020 року о 23 годині 20 хвилин розшукуваного ОСОБА_8 було затримано.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.06.2020 року, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.06.2020 року, до ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, а саме до 23 години 20 хвилин 15.07.2020 року, до отримання запиту про видачу російської сторони з утриманням ОСОБА_8 в Державній установі Чернігівський слідчий ізолятор.

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Офісом Генерального прокурора 08.07.2020 року прокуратурі Чернігівської області доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 , в порядку ст. 587 КПК України, а також звернутися до суду із клопотанням про застосування до нього екстрадиційного арешту.

Згідно з матеріалами запиту розшукуваний є громадянином Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_8 діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не минули.

Під час проведення екстрадиційної перевірки установлено, що за повідомленням УДМС України в Чернігівській області від 26.10.2020 року ОСОБА_8 знаходиться у процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Термін дії довідки про звернення за захистом в Україні встановлено до 28.02.2021 року.

Визнаючи наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 під вартою, слідчий суддя виходив з того, що екстрадиційна перевірка відносно ОСОБА_8 . Чернігівською обласною прокуратурою на даний час не завершена, обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 на цей час не встановлено, та рішення про його видачу Офісом Генерального прокурора не прийнято.

Із ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що при розгляді клопотання слідчим суддею досліджені матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухана думка прокурора, захисника та особи, щодо якої вирішується питання щодо продовження застосування екстрадиційного арешту, а також враховані інші підстави, які мають значення для вирішення питання про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою та продовження екстрадиційного арешту.

Перевіряючи висновки слідчого судді, колегія суддів виходить також із вимог ч. 4 ст. 584 КПК України, що при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту, слідчий суддя керується положеннями КПК України та нормами міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а екстрадиційний арешт застосовується, як то визначено в п. 10 ст. 584 КПК України, до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Одночасно слідчий суддя при вирішенні даного питання має керуватися і положеннями частин першої та другої статті 585 КПК України. Зокрема, у разі наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При цьому слідчий суддя обов`язково має врахувати: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Такі дані слідчим суддею при прийнятті рішення про подальше тримання під вартою ОСОБА_8 були належним чином перевірені.

Так, як слідує з матеріалів провадження, виходячи із технічного звукозапису судового засідання, долученого до матеріалів провадження, обставин, які на думку правника гарантуватимуть запобіганню втечі ОСОБА_8 , це, в першу чергу, стосується його соціальних зв`язків на території України, а також на виконання вимог ч.4 ст. 590 КПК України, звернення до Управління ДМС у Чернігівській області та Державної міграційної служби України із заявою-анкетою про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, колегія суддів з впевненістю може констатувати, що наведені обставини перевірялися і сторона захисту була почута, а всі її доводи враховані слідчим суддею при прийнятті відповідного рішення.

Більше того, всі доводи заперечень, виступу захисника, аналогічні за змістом та доводами апеляційній скарзі, тому відповідну оцінку їм також здійснено і колегією суддів, що усуває будь-який сумнів в залишенні їх поза увагою.

При перегляді рішення на відповідність вимогам чинного законодавства, апеляційний суд також звертає особливу увагу, що, як вважає адвокат, не було враховано слідчим суддею, зокрема на наявність соціальних зв`язків: наявність дружини (одружений з 24.08.2013 року на громадянці РФ ОСОБА_12 ), яка офіційно працює в Україні, протягом більше ніж 5 років проживає у м. Києві та має посвідку на тимчасове проживання в Україні терміном дії до 30.03.2021 року; перебування на утриманні малолітньої дитини, яка відвідує дошкільний навчальний заклад; оренда однієї і тієї ж квартири більше 5 років та постійне місце проживання, а також право спільної сумісної власності, а саме на нову квартиру, на вік ОСОБА_8 та наявність хронічної ішемічної хвороби серця.

Проте колегія суддів констатує, що дані обставини не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та не спростовують ризиків ухилення ОСОБА_8 , з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації. . Щодо стану здоров`я підозрюваного, то суду не надано доказів того, що перебування його під вартою загрожуватиме його життю.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що при постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року.

Приймаючи рішення про продовження щодо ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останнього ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя, як вважає апеляційний суд, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про наявність підстав для подальшого тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадицій ний арешт) відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

Враховуючи наведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження застосування екстрадиційного арешту, та при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на те, що слідчим суддею не враховано обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому можливість її видачі, на переконання колегії суддів, є необгрунтованими.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним. Колегія суддів, дослідивши усі надані по справі докази, дійшла висновку про те, що ОСОБА_8 , маючи побоювання про видачу його в Російську Федерацію за скоєння ним особливо тяжких злочинів, попри здачу ним своїх паспортів, обов`язково втече від компетентних органів України і переховуватиметься від екстрадиції.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог КПК України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку про те, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422, 584 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання заступника керівника Чернігівської області ОСОБА_11 та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) під вартою до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, із встановленням строку дії ухвали до 02 січня 2021 року включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4