Номер провадження: 11-кп/813/1740/20
Номер справи місцевого суду: 495/6016/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

13.07.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2020 року, постановленої під час розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, в частині зміни запобіжного заходу,-

установив

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000254, внесеному до ЄРДР 05.02.2019 року, відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.1 ст.357, ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2020 року, постановленою в ході розгляду обвинувального акту, було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах захисту обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу суду, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3)інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таки ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу до вказаного переліку, який є вичерпним, не входить.
Матеріали кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебувають на розгляді в суді першої інстанції на стадії судового розгляду, а тому ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, окремому оскарженню не підлягає.
Крім цього, вважаю за необхідне роз`яснити адвокату, що Рішенням Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 року, визнано положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті таким, що не відповідає Конституції України.

З вказаного Рішення вбачається, що питання стосовно конституційності норми кримінального процесуального Кодексу щодо зміни запобіжного заходу не вирішувалось, а відтак, ухвала про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, постановлена під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції по суті не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Керуючись статтями 7, 9, 24, 309, 399, 422 КПК України суддя-доповідач, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2020 року, постановленої під час розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, в частині зміни запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч.5 ст.399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати апелянту.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2