ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/4221/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/365/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 11-кп/817/365/20 за апеляційною скаргою захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 04.09.2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сила Нивиці, Радехівського району, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.3 ст. 27 ч.1 ст.255, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч. ст.307, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.ч. 2,3 ст. 311, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст. 317 КК України,- ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченим, зокрема ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів до 02.11.2020 року включно. Визначено заставу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5044800 (п`ять мільйонів сорок чотири тисячі вісімсот) гривень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати в частині, що стосується підзахисного та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, а у разі якщо колегія суддів прийде до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, встановити її в межах розміру, визначеному у п.3 ч.5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що прокурор не довів жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри його підзахисного у скоєнні інкримінованих йому злочинів.

Вказує на формальне перерахування судом ризиків, передбачених ст.177 КПК України, без обгрунтованння їх наявності доказами.

Зазначає про те, що судом першої інстанції належним чином не обгрунтовано неможливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу.

Вважає, що при визначені розміру застави, суд не дотримався вимог п.3 ч.5 ст.182 КПК України у звязку з тим, що прокурор не довів виключності даного випадку задля межі максимального розміру застави, вищезазначеною нормою.

Звертає увагу колегії суддіа на те, що місцевий суд не врахував обставин, передбачених ст.187 КПК України, зокрема, позитивної характеристики та репутації ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків за місцем проживання, що вказують на відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду в частині, що стосується підзахисного та прийняти нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказує на те, що винесення ухвали, в якій застосовано запобіжні заходи щодо усіх обвинувачених, унеможливлює врахування усіх ризиків, обставин та підстав до застосування запобіжного заходу щодо кожного з них.

Звертає увагу колегії суддів на те, що всупереч вимог ст. 196 КПК України, відсутні докази щодо обґрунтованості підозри, наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України та щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого, оскільки ним не враховано даних щодо особи обвинуваченого, його майнового стану.

Вказує на відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зокрема, відсутність обґрунтованої підозри, при цьому наводить практику ЄСПЛ про те, що тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування даного запобіжного заходу.

Стверджує про відсутність ризиків перешкоджання ОСОБА_7 кримінальному провадженню та його переховування від органів слідства та не доведення прокурором неможливості застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого та його захисників, які просили задовольнити апеляційні скарги із наведених в них мотивів, прокурора, який заперечив проти задоволення вказаних апеляційних скарг, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000426 від 24 квітня 2019 року, зокрема про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст. 27 ч.1 ст.255, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч. ст.307, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.ч. 2,3 ст. 311, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст. 317 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.09.2020 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченим, зокрема ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів до 02.11.2020 року включно. Визначено заставу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5044800 (п`ять мільйонів сорок чотири тисячі вісімсот) гривень.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою, зокрема ОСОБА_7 врахував те, що обвинувачений створив злочинну організацію та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, покарання, яке загрожує обвинуваченному, в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, свідчить про високий ступінь ризику переховування його від суду. А також те, що на даний час судом не розпочато дослідження та оцінка зібраних органом досудового розслідування доказів, які мають істотне значення для даного кримінального провадження, роль обвинуваченого як організатора злочинної групи, який володіючи інформацією про обставини злочину та перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-який з доказів, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, та з огляду на обвинувачення у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень ще й інших осіб, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, існують ризик вільного їх спілкування, що негативно вплине на хід судового розгляду та перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати, а тому даний запобіжний захід у виді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 та є адекватним превентивним заходом.

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою колегія суддів не вбачає.

При цьому, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, а саме багатоепізодності та тяжкості пред`явленого обвинувачення, враховуючи наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, вважає, що застава, визначена суддею, у розмірі 2400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 044 800 гривень, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього, у разі внесення такої, обов`язків та не є завідомо непомірною для нього.

Доводи сторони захисту, щодо відсутності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, на даному етапі кримінального провадження, колегія суддів вважає суб`єктивними та оцінює їх критично.

Крім цього, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням вищенаведного, колегія суддів вважає, що ухвала суду щодо ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційниі скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 04.09.2020 року про продовженння строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді