Справа№712/7907/20
Провадження№1-кп/712/694/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000023 внесеного 10.08.2020 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка, Чаплинського району, Херсонської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, молодшого лейтенанта, командира батареї старшого викладача військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні «молодший лейтенант» на посаді командира батареї - старшого викладача вказаної військової частини, діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999, 14.05.2018 о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу без поважних причин, з відпустки в умовах особливого періоду, крім воєнного стану до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та залишився за місцем свого проживання у м. Черкаси, Черкаська область.

ОСОБА_4 офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

10.08.2020 ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. У скоєному правопорушенні щиросердно розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював дав показання, які відповідають опису подій, які сформульовані в обвинувальному акті. Просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення ОСОБА_4 із зізнанням, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність статусу учасника бойових дій.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно з ст.67 КК України, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, усвідомив протиправність своїх дій, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_2 ), на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд, на підставі вищевказаного, а також за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_4 , вважає за можливе на підставі ч.1 ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання - штрафу, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 ..

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню №0000023 заявлено не було. Процесуальні витрати, а також речові докази відсутні.

Керуючись, ч.1 ст.69, ч. 4 ст. 407 КК України, ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 450 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень, який підлягає стягненню у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 діб до Черкаського апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_1