Справа № 549/24/21
Провадження № 1-кп/549/8/21
ВИРОК
Іменем України

02 лютого 2021 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи кримінальне провадження №0000002 від 15.01.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровськ, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, неодружена, не працює, освіта професійно-технічна, раніше судимої:

1) 09.06.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.2, ст.357 ч.3, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнена 18.04.2014 року по закінченню строку відбуття покарання;
2) 26.05.2017 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ст.309 ч.1 КК України штраф 50 неоподаткованих мінімумів, що становить 850 грн.;
3) 01.08.2017 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.2, ст.71, ст.72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
4) 11.09.2017 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ст.309 ч.2, ст. 310 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнена з місць позбавлення волі 20.11.2020 року по закінченню строку відбуття покарання
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України,

установив:

Відповідно до обвинувального акта на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 12.11.2020 року ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд на 1 рік, з встановленням наступних обмежень:

реєстрація у відділі національної поліції за місцем свого проживання 4 рази на місяць;
- заборона перебування в кафе, барах, ресторанах та інших розважальних закладах, з метою вживання і придбання наркотичних засобів та алкогольних напоїв;
- заборона виходити з будинку (квартири) з 22-00 до 06-00 години наступного дня;
- заборона виїзду за межі міста району без письмового дозволу з відділу поліції за місцем свого проживання.
20.11.2020 року ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами адміністративного нагляду та попереджено про, кримінальну та адміністративну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасного прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в ОВС.
Однак ОСОБА_4 всупереч вимогам пункту «в» та пункту «г» Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» від 01 грудня 1994 року, де зазначено, що особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобов`язані повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд про зміну місця роботи чи проживання, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах та в разі від`їзду в інший населений пункт в особистих справах з дозволу поліцейського та перебування там більше доби, зобов`язані зареєструватися у відповідному органі Національної поліції, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин, не повідомивши поліцейського, який здійснює адміністративний нагляд про зміну місця проживанн та виїзд за межі району, самовільно залишила постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою ухилення від адміністративного нагляду встановленого відносно неї ухвалою Полтавського районного суду Полтавської обласні від 12.11.2020 року.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у вчинені кримінального проступку визнала повністю, пояснила, що дійсно самовільно залишила місце проживання, не повідомивши про це працівників поліції. Щиро розкаялася у вчиненому, просила суворо не карати.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи, суд знаходить їх достатніми та істинними.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченої суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченої.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченої за ст.395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Згідно з ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачена ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинила кримінальний проступок, у вчиненому розкаялася, на обліку у лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває (а.с.49), раніше судима (а.с.50-53), посередньо характеризується за місцем проживання (а.с.55), не працює (а.с.47).
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_4 , її щире каяття, активне сприяння розкриттю даного злочину, що відповідно до ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставин, які б згідно зі ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченій не встановлено.
Відповідно до висновків Чорнухинського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Полтавській області, наданих у досудовій доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої та її спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 не можливе без направлення особи в місця обмеження чи позбавлення волі. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснити без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ст.395 КК України у виді арешту. Обрана міра покарання за переконанням суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, враховуючи, що від вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального проступку не настало тяжких наслідків, а також ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, суд вважає за можливе призначити покарання у виді одного місяця арешту обвинуваченій ОСОБА_4 , яке буде необхідним й достатнім для її виправлення і попередження скоєння нею нових злочинів.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Судові витрати відсутні.
Речових доказів немає.
До набрання вироком законної сили з урахуванням того, що обвинувачена немає зареєстрованого місця проживання, а фактичне місце проживання постійно змінює, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України і призначити їй покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
До набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з триманням в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» (36014, м.Полтава вул.Пушкіна, 91).
Обвинувачену ОСОБА_4 негайно взяти під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 02 лютого 2021 року
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України .

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1