У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві клопотання інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку засудженої
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з загальною середньою освітою, розлученої, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Засуджена, прокурор та інспектор в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Отже, враховуючи те, що усі особи, що беруть участь у розгляді клопотання, були повідомлені належним чином, суд вважає можливим провести судовий розгляд у їх відсутність.

Вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, а матеріали особової справи підлягають поверненню до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Згідно підп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Разом з тим, за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, згідност.75 КК Українизвільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік, що унеможливлює застосування норми п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Аналізуючи положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIIІ, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, і має зворотну дію в часі, а також положення ст.72,74,75 КК України, суд приходить до висновку, що відділ з питань пробації може звертатися до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до Закону України №2617-VIII виключно у випадку реального відбування засудженим призначеного вироком покарання. Проте вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року до засудженої ОСОБА_4 застосовано положення ст.75 КК України та вона звільнена від відбування покарання з випробуванням, тобто фактично призначене покарання у виді позбавлення волі засудженою не відбувається, а тому вирішення питання щодо приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», застосування положень ч. 3 ст. 74 та ч. 1 ст. 72 КК України та зарахування відбутої частини покарання є неможливим.

Крім того, з вироку Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року вбачається, що даним рішенням ОСОБА_4 засуджено до 1 року позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік, що свідчить про те, що як і на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018року№2617-VIIІ, так і на даний момент строк дія іспитового строку закінчився. Жодних даних про те, що звільнену від покарання з випробуванням ОСОБА_4 направлено для відбування покарання призначеного вироком суду не надано, а тому підстав для задоволення даного подання немає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання органу з питань апробації, слід відмовити.

Керуючись т. 534, 537, 539 КПК України, ст. 72, 74, 75 КК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2018 року.

Особову справу відносно ОСОБА_4 повернути до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: