Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне у режимі відео конференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000035, внесеному до ЄРДР 26 лютого 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2020 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимого - запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали визначено рахувати до 29 серпня 2020 року.
Визначено розмір застави у розмірі 192 100 грн.
З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Ковельському міськрайонному суді Волинської області перебуває кримінальне провадження № 0000035, внесеному до ЄРДР 26 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч.3 ст. 307 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що має захворювання, а тому просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На розгляд справи захисник ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився.

Обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_6 вказали на можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_12 .
Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_7 про скасування ухвали, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 331 КПК України суд при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду повинен постановити мотивовану ухвалу з дотриманням вимог глави 18 вказаного Кодексу.

Ці вимоги закону судом не дотримані.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Аналогічні висновки містяться у справі «Прокопенко проти України», в якому зазначено, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою.

За змістом ст. 194 КПК України на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

Висновки суду першої інстанції, щодо продовження ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу є явно недостатніми для продовження тримання обвинуваченого під вартою, вони не відповідають ні матеріалам провадження, ні прецедентній практиці ЄСПЛ.

Допитаний ОСОБА_7 надав пояснення, що він знаходиться під вартою з березня 2018 року. Звернув увагу суду, що не має на меті переховуватися від суду чи якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню. Вказав, що має постійне місце проживання, одружений, на утриманні у нього знаходиться малолітня дитина.

Попередні дані про особу самі по собі, без інших даних, які можуть підвищити ймовірність виникнення наміру уникнути суду, не може бути підставою для продовження тримання під вартою.

Як вбачається з ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2020 року, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу, суд першої інстанції не перевірив та не обґрунтував своїх мотивів доцільності продовження тримання ОСОБА_7 під вартою. При цьому не вказавши, що ризики котрі були підставами для обрання виняткового запобіжного заходу не відпали або не з`явилися нові (а.с.6-7).

Апеляційний суд звертає увагу, що надіслані судом першої інстанції матеріали провадження містять в собі лише клопотання про продовження запобіжного заходу та рішення суду.

Стороною обвинувачення не було надано будь-яких доказів на підтвердження доцільності продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою.

Разом з тим, строк дії оскаржуваної ухвали суду закінчився 29 серпня 2020 року, а тому Рівненський апеляційний суд не надсилає дану ухвалу до виконання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2020 року в частині продовження відносно ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3