Справа № 473/1562/17
Номер провадження 1-о/473/4/2020
УХВАЛА
Іменем України

"17" вересня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську заяву

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Донецьк, громадянки України, освіта повна загальна середня, сімейний стан заміжня, має на утриманні п`ятеро дітей, із яких троє неповнолітні, а саме: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до засудження мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 17 вересня 2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 03 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільненої від відбування основного покарання з іспитовим строком випробування на 02 роки, засудженої 18 травня 2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.309 КК України, ст.71 КК України до 05 років позбавлення волі /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/,
про перегляд вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/, у зв`язку із нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/, обвинувачена ОСОБА_5 в частині пред`явленого їй обвинувачення за ч.2 ст.307 та ч.1 ст.317 КК України була визнана невинуватою та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдана через недоведеність вчинення нею даних кримінальних правопорушень, та була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України з призначенням покарання у вигляді 04 чотирьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.71, ч.3 ст.78 КК України остаточно призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків цього та вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року з призначенням покарання у вигляді 05 /п`яти/ років позбавлення волі.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/ відносно обвинуваченої ОСОБА_5 набрав законної сили 08 травня 2019 року відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 08 травня 2019 року /провадження №11-кп/812/93/19/.
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла заява засудженої ОСОБА_5 про перегляд вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/, у зв`язку із нововиявленими обставинами.
В якості нововиявлених обставин, сторона захисту вказувала на те, що ключовий свідок за кримінальним провадженням ОСОБА_10 , був агентом правоохоронних органів та діяв за їхньою вказівкою, він був наркозалежною особою та перед самим початком обшуку переліз через паркан в будинок, де жила ОСОБА_5 та вколов себе у пах шприцом з наркотичною рідиною. Після того, як свідка ОСОБА_10 намагалися випроводити з будинку, він не йшов, і саме в цей момент прийшли працівники поліції близько 07.00 години ранку та спочатку без понятих оглядали будинок, а потім поїхали за понятими і вже з ними зайшли до будинку, де виявили шприц із залишками наркотичного засобу. Свідок ОСОБА_10 раніше неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. ст. 307 та 309 КК України, він перебував в житлі ОСОБА_5 в момент обшуку, однак у протоколі обшуку від 20 квітня 2017 року, він не вказаний серед присутніх під час обшуку осіб.

Крім того, на думку сторони захисту, нововиявленою обставиною є те, що одна із понятих під час обшуку громадянка ОСОБА_11 , є матір`ю діючого працівника Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 . Тому на думку сторони захисту, дана особа ОСОБА_11 була зацікавленою особою та її показання в судовому засіданні на думку сторони захисту не були об`єктивними. З огляду на це, сторона захисту вважала, що, суд міг би критично поставитись до показань свідка ОСОБА_11 та висновок суду про те. що обвинувачення є сумнівним, суд міг би застосувати до всього обсягу обвинувачення, а не лише до ч.2 ст.307 та ч.1 ст.317 КК України. На думку сторони захисту, понятими не можуть бути особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Також сторона захисту вказувала на те, що протокол обшуку складено з порушенням вимог ч.3 ст.104 КПК України, яка передбачає, що протокол обшуку складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про особу, яка проводить процесуальну дію, тобто прізвище, ім`я та по батькові, а також посаду. Отже на думку сторони захисту, прізвище та ім`я особи, яка проводила обшук мало бути обов`язково вказано у протоколі обшуку, однак протокол обшуку від 20 квітня 2017 року, містить лише ініціали слідчого ОСОБА_13 , а його ім`я та по батькові не вказано, в порушення вимог ч.3 ст.104 КПК України. На думку сторони захисту, вимога ст.223 КПК України про залучення до слідчої дії не менше двох незацікавлених понятих свідчить у сукупності з іншими даними заяви засудженої ОСОБА_5 про недопустимість протоколу обшуку, як доказу за кримінальним провадженням, в тому числі і за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.309 КК України.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 заяву про перегляд вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року відносно засудженої ОСОБА_5 , у зв`язку із нововиявленими обставинами підтримали.
Прокурор в судовому засіданні вважала, що в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_5 слід відмовити.
Заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість рішень суду.

До нововиявлених обставин належать обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Тобто обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для перегляду повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Перевіряючи доводи сторони захисту відносно свідка ОСОБА_10 , суд оцінивши матеріали кримінального провадження, а також показання ОСОБА_5 , не вважає інформацію відносно свідка ОСОБА_10 , викладену в заяві поданій до суду про перегляд вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року, нововиявленою, так як про дані обставини відносно свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_5 була обізнана після ухвалення вироку, тобто в травні 2018 року від захисника, який здійснював захист її інтересів в судовому засіданні адвоката ОСОБА_14 . Про дані обставини, що стосуються свідка ОСОБА_10 було також відомо і Миколаївському апеляційному суду при розгляді апеляційних скарг учасників процесу в апеляційній інстанції.

Питання щодо законності проведення обшуку за протоколом від 20 квітня 2017 року /а.к.п. 118 119/ з фототаблицею до нього, а також відповідність протоколу обшуку вимогам ст.104 КПК України, суд також не вважає нововиявленими обставинами, так як дані обставини були предметом перевірки при розгляді даного кримінального провадження в Миколаївському апеляційному суді, в зв`язку з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_14 /а.к.п. 177 179/, і також були відомі ОСОБА_5 після ухвалення вироку, тобто в травні 2018 року.

Посилання сторони захисту про те, що нововиявленою обставиною є те, що одна із понятих під час обшуку громадянка ОСОБА_11 , є матір`ю діючого працівника Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 , і тому на думку сторони захисту, дана особа ОСОБА_11 була зацікавленою особою та її показання в судовому засіданні на думку сторони захисту не були об`єктивними, не заслуговують на увагу.

Відповідно до довідки кадрового органу Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 10 вересня 2020 року, Вих. №17479/09-20, лейтенант поліції ОСОБА_12 проходить службу в Національній поліції України з 08 липня 2019 року та перебуває на посаді слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Тобто станом на 20 квітня 2017 року, при проведенні обшуку в житлі засудженої ОСОБА_5 , одна із понятих під час обшуку громадянка ОСОБА_11 , яка є матір`ю ОСОБА_12 , який при проведенні обшуку не був працівником Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, і тому думка сторони захисту, про те, що дана особа ОСОБА_11 була зацікавленою особою та її показання в судовому засіданні на думку сторони захисту не були об`єктивними, не заслуговують на увагу. В судовому засіданні не доведено, що одна із понятих під час обшуку громадянка ОСОБА_11 , була особою, заінтересованою в результатах даного кримінального провадження.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що будь яких нових обставин, які не були відомі судам першої та апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_5 стороною захисту не надано, а ті обставини на які було вказано під час розгляду заяви засудженої ОСОБА_5 не можуть бути розцінені як нововиявлені.

На думку суду, доводи сторони захисту спрямовані на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та оцінені Миколаївським апеляційним судом, що є неприпустимим з огляду на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, в п.52 Рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії», правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і зобов`язуючого судового рішення просто в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі. Перегляд не може розглядатися як замаскована апеляція, а проста можливість існування двох поглядів на питання не є підставою для повторного розгляду.

Виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви засудженої ОСОБА_5 про перегляд вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/, у зв`язку із нововиявленими обставинами.
Разом з тим, в зв`язку з набранням чинності Закону України від 22 листопада 2018 року №2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», внесені зміни в редакцію ч.1 ст.309 КК України, якими встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч.2 ст.309 КК України, ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Таким чином, призначене засудженій ОСОБА_5 покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/ в виді 04 /чотирьох/ років позбавлення волі за ч.2 ст.309 КК України не відповідає чинному законодавству, в зв`язку з набранням чинності Закону України від 22 листопада 2018 року №2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Таким чином вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/ відносно засудженої ОСОБА_5 в зв`язку з набранням чинності Закону України від 22 листопада 2018 року №2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», підлягає приведенню у відповідність з ч.2 ст.309 КК України із змінами, внесених в редакцію даної статті, згідно із Законом України від 22 листопада 2018 року №2617 VIII.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, а міра покарання засудженій ОСОБА_5 за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/, в частині призначення покарання за ч.2 ст.309 КК України, підлягає зміні з 04 /чотирьох/ років позбавлення волі на 03 /три/ роки позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.5 КК України, ст. ст. 459, 466, 467, 537, 539 КПК України, Законом України від 22 листопада 2018 року №2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», суд

П О С Т А Н О В И В :
Заяву засудженої ОСОБА_5 про перегляд вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/, у зв`язку із нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

За вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/ ОСОБА_5 вважати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, з призначенням покарання в виді 03 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком не відбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 05 /п`ять/ років.

В іншій частині вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 року /єдиний унікальний номер справи №473/1562/17, провадження №1-кп/473/29/2018/ відносно засудженої ОСОБА_5 залишити без змін.

Апеляційні скарги на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженою ОСОБА_5 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського міськрайонного суду ОСОБА_1