Справа № 535/511/20
Провадження № 1-кп/541/191/2020
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

20 серпня 2020 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 08.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України,
з участю сторін та інших учасників судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Миргородського міськрайонного суду на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 маючи не зняті та не погашені судимості у встановленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Термін обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу тримання під вартою закінчується 22.08.2020, а судовий розгляд неможливо закінчити, в зв`язку з чим прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою на 2 місяці.
Підтримуючи клопотання про продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою, прокурор вказував, що ризики які існували при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, зокрема переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків які підлягають допиту, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на скоєння ряду кримінальних правопорушень обвинуваченим.
Більш м`які запобіжні заходи до обвинуваченого застосовані бути не можуть, оскільки останній обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинної діяльності, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які ОСОБА_3 скоїв протягом незначного проміжку часу. Крім цього, останній є особою раніше засудженою за вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та вчинив даний злочин будучи звільненим від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Стверджував, що він непричетний до скоєння кримінальних правопорушень в яких обвинувачується а є лише наркозалежною особою. Має постійне місце проживання, до арешту працював та отримував доходи достатні для забезпечення своїх потреб. Не має наміру порушувати процесуальні обов`язки.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора,оскільки ризики зазначені в клопотанні не підтверджені доказами а лише формально перераховані. Зазначав, що ОСОБА_3 не має наміру ухилятися від суду та вчиняти інші злочини, розуміючи негативні наслідки таких дій; впливати на свідків, не матиме можливості, оскільки досудове розслідування завершено, а основні свідки обвинувачення є залегендованими особами. Наголошував, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу матиме можливість працювати та отримувати доходи, оскільки до затримання та арешту ОСОБА_3 мав постійне місце роботи.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, у відповідності до положень ст. 331 КПК України, яка регламентує порядок вирішення питання про продовження строку тримання особи під вартою, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Застосований судом запобіжний захід тримання під вартою по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України діє до 22 серпня 2020 року.
В зв`язку з неможливістю закінчити судовий розгляд до дати закінчення терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідність вирішити питання про доцільність продовження запобіжного заходу обраного обвинуваченому.
Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий, до обрання запобіжного заходу тримання під вартою не мав постійного місця роботи та регулярних доходів, обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, що є тяжкими за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, в період відбуття покарання за раніше скоєний злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів. Перебуваючи на волі може вчиняти нові злочини, оскільки офіційно не працює та не має джерел доходу, а також існує ризик незаконного впливу на свідків, які судом не допитані, тому необхідно клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою задовольнити.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердиш існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчнєв проти Молдови).

Так, наявні в розпорядженні суду документи які підтверджують факти та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні та доведені в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даному етапі судового розгляду лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершений, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати, в тому числі ризик продовжити злочинну діяльність яку неможливо попередити іншим способом, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання цим ризикам та для виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, буде недостатнім.
За таких обставин, суд вважає що підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який відсутні, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу на термін два місяці до 20 жовтня 2020 року включно.
Одночасно з продовженням запобіжного заходу у виді триманням під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд вважає, в порядку ч. 3, 4 ст. 182 КПК України, доцільним залишити раніше обраний судом як альтернативний запобіжний захід, заставу в розмірі достатньому, у співставленні з існуючими ризиками та даними про обвинуваченого: грошову суму в розмірі шестидесяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Котельва, Полтавської області, українцю, громадянину України, не працюючому, не одруженому, із загальною середньою освітою, зареєстрованому та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимому вироком Котелевського районного суду від 06.11.2019 за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненому на підставі ст. 75 КК України на 1 рік, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України продовжити запобіжний захід тримання під вартою терміном 2 (два) місяці, до 20 жовтня 2020 року.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 142805 (сто сорок дві тисячі вісімсот п`ять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA0015950 в ДКСУ м. Київ код ЗКПО 26304855, МФО 820172, отримувач ТУ ДСА України в Полтавській області.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.
У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою суду протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ "Полтавська установа виконання покарань №23".
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ "Полтавська установа виконання покарань №23" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та суддю Миргородського міськрайонного суду ОСОБА_1 . З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23".
Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору яким ініційовано розгляд відповідного клопотання та обвинуваченому.
Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, однак ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СуддяОСОБА_1