Постанова
іменем України
29 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 458/1013/18
провадження № 51-1965км20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року про повернення його апеляційної скарги.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року повернуто скаргу ОСОБА_6 від 02 жовтня 2019 року на постанову слідчого СВ Турківського відділення Самбірського ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_7 від 30 липня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000559 від 16 жовтня 2017 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вказану ухвалу слідчого судді з доданими до неї матеріалами.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
ОСОБА_6 стверджує, що апеляційний суд не мав правових підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з пропуском строку.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який не заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Мотиви Суду
Згідно з частиною 1 статті 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією та законами України (частина 2 статті 55 , пункт 8 частина 2 статті 129 Конституції України, стаття 7, частина 6 статті 9, стаття 24 КПК ).
Крім того, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частина 3 стаття 129 Конституції України, стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів»). Згадані правові норми конкретизовано в підпунктах 1, 2 та 17 статті 7 КПК, де вказано, що зміст та форма кримінального провадження повинні узгоджуватися із загальними засадами кримінального провадження і, зокрема, із забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Суд наголошує, що відповідно до статті 24 КПК, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому зазначеним Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій є по суті всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження та щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.
Пунктом 4 частини 3 статті 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Поряд з цим, у пункті 3 частини 2 статті 395 КПК визначено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
В свою чергу, абзац 2 частини 3 статті 395 КПК прямо вказує - якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Таким чином, при вирішенні питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого статтею 395 КПК строку на апеляційне оскарження, слід чітко встановити початок перебігу вказаного строку та його закінчення.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалу слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року постановлено без виклику особи, яка її оскаржує.

Вказана ухвала направлена супровідним листом від 26 грудня 2019 року. Даних про отримання або направлення вказаної у листі дати матеріали провадження не містять.
Апеляційний суд, повертаючи ОСОБА_6 апеляційну скаргу з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, виходив з того, що апеляційна скарга подана ним 15 січня 2020 року без надання будь-яких підтверджень щодо отримання саме 10 січня 2020 року ухвали слідчого судді від 24 грудня 2019 року, постановленої за результатами розгляду скарги без участі ОСОБА_6 . Вказано, що належним підтвердженням були б копія розписки про отримання копії ухвали слідчого судді, інші підтверджуючі документи, які б дали змогу встановити дату отримання апелянтом копії ухвали слідчого судді.
Вказане надає колегії суддів підстави вважати, що апеляційний суд формально зазначив про необхідність надання ОСОБА_6 документальних підтверджень про дотримання ним строку на апеляційне оскарження. Адже ОСОБА_6 не мав доводити суду про дотримання ним строку на апеляційне оскарження, а такі дані повинні міститися у матеріалах провадження.
З урахуванням викладеного та висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 листопада 2019 року (справа № 760/12179/16-к, провадження № 51-9550 кмо 18), колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не був пропущений, а тому апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_6 , дійшов необґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, адже це перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 438 КПК України є підставою для його скасування і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. При новому розгляді слід врахувати викладене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року про повернення ОСОБА_6 апеляційної скарги скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3