ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/3/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/847/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження №11-кп/818/847/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюма Харківської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.11.2008 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.07.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 26.12.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 01.07.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі;

- 08.02.2017 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 30.10.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 4 роки 3 місяці позбавлення волі,-

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України щодо якого апеляційні скарги не надходили.

Як установив суд, 28 листопада 2019 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись на вулиці біля будинку № 18 по пров. Ризькому в м. Харкові, діючи повторно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , маючи спільний з останнім злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, підійшли до потерпілого ОСОБА_10 , який сів до автомобілю таксі, котрий він попередньо викликав. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 витягли потерпілого ОСОБА_10 з автомобілю. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, а саме - наніс один удар кулаком правої руки в область голови потерпілого, повалив останнього на землю, після чого схопив ОСОБА_10 за його ліву руку в області кисті, з метою подолання супротиву з боку останнього. В цей час ОСОБА_9 вихопив з лівої руки потерпілого грошові кошти в сумі 600 гривень, таким чином відкрито заволодівши ними. Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 600 гривень.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений ОСОБА_8 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду. Зазначив, що розгляд кримінального провадження, а також обрання йому запобіжного заходу відбулося за відсутності його захисника ОСОБА_11 , а від послуг захисника ОСОБА_7 він відмовився, оскільки останній не виконував обов`язки захисника. Указав, що його клопотання про відвід головуючої судді були безпідставно залишені без задоволення. Наголосив, що свідок ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_9 заперечували його причетність до злочину. Також зазначив, що судом першої інстанції не було допитано потерпілого та інших свідків у кримінальному провадженні, показання яких мають істотне значення. Указав, що під час досудового розслідування до нього застосовувалися тортури, що залишено судом першої інстанції поза увагою. На думку обвинуваченого ОСОБА_13 протокол обшуку його особистих речей, в ході якого було вилучено 600 гривень, є недопустимим доказом, оскільки він був проведений за відсутності свідків та захисника. Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про непричетність його до вчинення злочину, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що в двадцятих числах листопада 2019 року, в денний час доби він зустрівся з ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , де разом вживали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_10 викликав таксі, по приїзду якого він з ОСОБА_8 провели потерпілого до автомобілю. В цей час ОСОБА_8 запропонував забрати гроші у ОСОБА_10 , на що він погодився. Коли потерпілий вже перебував в автомобілі та розраховувався з водієм таксі, ОСОБА_8 схопив ОСОБА_10 за руку, а він вихопив з рук останнього гроші у сумі 600 гривень та побіг. Грошові кошти з ОСОБА_8 поділили порівну.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що працюючи водієм таксі, він наприкінці 2019 року, в денний час доби отримав замовлення таксі на провулок Ризький. Він прибув за зазначеною адресою, де біля будинку перебували троє чоловіків, серед яких були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Останній попросив відвезти одного з чоловіків, який був більш старшим, ніж обвинувачені. В той момент, коли потерпілий намагався розрахуватись за послугу перевезення, обвинувачені разом намагались витягти його з автомобілю та забрали з рук гроші, пояснивши, що потерпілий їм винен. Після цього він відвіз останнього за адресою АДРЕСА_3 .

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , у тому числі щодо вчинення ОСОБА_8 незаконних дій щодо потерпілого ОСОБА_10 матеріали кримінального провадження не містять, а також не були надані стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Об`єктивність вищевказаних показань обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , про обставини вчинення обвинуваченими відкритого викрадення майна підтверджується також даними протоколів слідчих експериментів від 05 грудня 2019 року та від 26 грудня 2019 року, за участю свідка ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_9 , в ході яких свідок ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_9 , кожен окремо, відтворили обставини вичненого злочину та показали механізм відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с.151-158 т.1; 168-171 т.1).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05 грудня 2019 року, потерпілий ОСОБА_10 показав механізм вчинення відносно нього злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (т.1 а.с.159-167).

Згідно даним протоколу огляду місця події від 28 листопада 2019 року за участю двох понятих, на відкритій ділянці місцевості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 вилучено частину купюри номіналом 100 грн. з серійним номером СА 3251868, зі слідами її відриву (т.1 а.с.132-134).

Зі змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06 грудня 2019 року, потерпілий ОСОБА_10 за зовнішніми ознаками впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 28 листопада 2019 року відкрито заволоділа його грошовими коштами за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.138-140).

Згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06 грудня 2019 року свідок ОСОБА_12 впізнав особу під номером №1, яким виявився ОСОБА_13 , як особу, яка 28 листопада 2019 року відкрито заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 (т.1 а.с.148-150).

Таким чином, сукупністю вищенаведених показань та доказів, а також інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 непричетність його до злочину.

Виходячи із положень ст.94 КПК України про оцінку доказів, колегія суддів вважає, що сукупність зібраних у провадженні доказів, які безперечно викривають ОСОБА_8 у вчинені ним відкритого викрадення чужого майна, було для суду першої інстанції достатньо для того, щоб дійти обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним цього кримінального правопорушення і правильно кваліфікувати його дії за ч.2 ст.186 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про здійснення незаконного впливу на нього з боку працівників органів досудового розслідування, як на підставу скасування вироку суду, є необґрунтованими.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 12 червня 2008 року «Яременко проти України» зазначено, що «коли особа заявляє небезпідставну скаргу про жорстоке поводження з боку правоохоронних органів, має бути проведене ефективне офіційне розслідування, під час якого можна виявити та забезпечити показання винних осіб».

За змістом цього рішення Європейського суду з прав людини, офіційне розслідування повинно бути проведено лише у разі коли скарга особи про жорстоке поводження з боку правоохоронних органів не позбавлена підстав.

Як слідує із матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_8 на досудовому слідстві і в суді першої інстанції не навів жодних підтверджень чи обґрунтованих, конкретних даних щодо застосування до нього недозволених методів ведення слідства.

Не навів таких даних обвинувачений і в апеляційній скарзі, а також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Зазначене свідчить про те, що наведена в апеляційній скарзі заява обвинуваченого ОСОБА_8 про нібито жорстоке поводження з боку правоохоронних органів - є безпідставною.

За таких обставин, з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі від 12 червня 2008 року «Яременко проти України», у суду першої інстанції підстав для призначення проведення офіційного розслідування заяви обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів ведення слідства, не було.

До того ж, суд першої інстанції у вироку не посилався на жодні докази, які були отриманні від обвинуваченого ОСОБА_8 під час досудового розслідування, тобто не поклав в основу обвинувального вироку докази, які б могли бути отриманні від ОСОБА_8 через застосування до нього незаконного впливу.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про неналежне виконання захисником ОСОБА_7 своїх обов`язків щодо здійснення його захисту у суді першої інстанції є надуманими.

Як слідує із матеріалів провадження захисник ОСОБА_7 займав активну позицію щодо захисту обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід захисника було ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року залишено без задоволення, оскільки обвинуваченим не було наведено жодних підстав, які б могли були свідчити про упередженість захисника.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на проведення досудового розслідування та судового розгляду за відсутності захисника ОСОБА_14 , як на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставним, оскільки судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 надавалася можливість повідомити цього адвоката про дату, час та місце судового розгляду.

До того ж, 30 січня 2020 року, 11 лютого 2020 року за допомогою SMS-повідомлення адвоката ОСОБА_14 було повідомлено про дату, час та місце судового засідання, однак останній в судові засідання не з`являвся.

Зазначене свідчить про те, що судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_14 у судові засідання.

Доводи обвинуваченого про неповноту судового розгляду позбавленні підстав, оскільки відповідно до звукозапису судового засідання від 16 березня 2020 року прокурор в судовому засіданні відмовився від виклику інших свідків у кримінальному провадження, проти чого обвинувачений не заперечував.

Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не було допитано потерпілого ОСОБА_10 , як на неповноту судового розгляду, також позбавленні підстав, оскільки в судовому засіданні 11 червня 2020 року обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти завершення судового розгляду за відсутності потерпілого.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 який раніше неодноразово судимий, не працює, неодружений, відповідно до досудової доповіді виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Судом також враховано відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_15 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: