Справа № 128/700/20
УХВАЛА

14 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

представника КНП «ВОПЛ № 2 Вінницької обласної ради» ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 ,

захисника особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання захисника особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, адвоката ОСОБА_6 про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває заява лікаря-психіатра відділення № 4 Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психіатрична лікарня № 2 Вінницької обласної ради» ОСОБА_3 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , розгляд якої проводиться у закритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з Комунальним некомерційним підприємством «Вінницька обласна психіатрична лікарня № 2 Вінницької обласної ради».

В судовому засіданні 14.07.2020 захисник особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи. Клопотання мотивує тим, що після спілкування з соціальним працівником їй стало відомо, що адміністрація лікарні готувала документи для переведення ОСОБА_5 до психоневрологічного будинку-інтернату, тому цей факт свідчить про те, що дійсний стан здоров`я ОСОБА_5 не відповідає висновку лікарів-психіатрів. ОСОБА_5 було відмовлено в поселенні до психоневрологічного будинку-інтернату лише з тих підстав, що будинки-інтернати не відповідають вимогам для перебування осіб, до яких застосовано примусові заходи медичного характеру. Оскільки ОСОБА_5 тривалий час знаходиться на лікуванні, цей факт свідчить про некомпетентність лікарів-психіатрів. Просить проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи доручити Державній установі Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ (м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 16). На вирішення експертів просить поставити такі питання: 1. Чи страждає ОСОБА_5 психічним захворюванням? Якщо так, то яким саме? 2. Чи потребує ОСОБА_5 на теперішній час примусового лікування? Якщо так, то якого саме?

В судовому засіданні представник КНП «ВОПЛ № 2 Вінницької обласної ради» лікар-психіатр ОСОБА_3 у вирішенні клопотання захисника покладався на розсуд суду.

Особа, щодо якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що клопотання адвоката задоволенню не підлягає, оскільки це не стосується вирішення заяви ВОПЛ № 2.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання захисника, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Частинами першою та другою статті 95 КК України визначено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Особи, до яких застосовуються примусові заходи медичного характеру, мають право звертатися до суду із заявою про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру не частіше одного разу на 6 місяців та незалежно від того, чи розглядалося судом це питання в зазначений період. Особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я. У висновку незалежного лікаря-психіатра мають бути зазначені підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. У разі відсутності таких підстав у висновку обґрунтовується необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Аналогічна правова норма визначена і в статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу».
Судом установлено, що на даний час розглядається питання про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 за заявою лікаря-психіатра відділення № 4 Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психіатрична лікарня № 2 Вінницької обласної ради» ОСОБА_3 . До даної заяви долучено відповідний висновок комісії лікарів-психіатрів.

Будь-яких інших заяв про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру з відповідним висновком комісії лікарів-психіатрів до суду не подано.

Захисником ОСОБА_6 не обгрунтовано необхідність призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 відповідно до правових норм під час вирішення питання щодо продовження примусових заходів медичного характеру.

В зв`язку з вищезазначеним, оскільки чинне законодавство не зобов`язує суд під час розгляду питань про продовження, зміну чи припинення примусових заходів медичного характеру призначати судово-психіатричну експертизу, тому суд не вбачає підстав для призначення такої експертизи ОСОБА_5 , а відтак клопотання захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 95 КК України, ст.ст. 376, 512, 514, 516 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні захисника особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_1