ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2812/20 Справа № 205/3982/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України та звільнено умовно-достроково засудженого від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 5 місяців.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що засуджений відбув 3/4 строку покарання, після дослідження наданої характеристики та матеріалів, наявних у справі, суд першої інстанції зробив висновок, що засуджений своєю поведінкою у повній мірі довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати вимоги ст. 81 КК України.
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що за час відбування покарання ОСОБА_7 допускав порушення режиму утримання, офіційно не працевлаштований.
Прокурор зазначив, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення під час іспитового строку, тобто після постановленого вироку належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення, за що наразі відбуває покарання.
Прокурор вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано інформацію щодо додержання засудженим вимог режиму утримання, праці та навчання, його участі у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо долучення до суспільно корисної праці, а тому безпідставно задоволено клопотання засудженого.
Апеляційну скаргу обгрунтував тим, що він розкаявся у скоєному, сумлінно ставиться до праці, конфліктів не має, заборгованості за виконавчими листами не має, вважає, що став на шлях виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається з характеристики, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.08.2015 року за ст. 185 ч. 3, ст.186 ч.2, 70, 71 КК України до шести років позбавлення волі.
З 29.05.2017 року відбуває покарання в ДВК-89. За період відбування покарання характеризується добре. Має чотири заохочення у вигляді подяки за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до поставлених завдань. Стягнень не має.
Не працевлаштований у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі установи, проте відповідно до ст.118 КВК України перебуває на посаді помічника старшого санітара, до покладених обов`язків відноситься добре. Режиму відбування покарання не порушує. Стосунки у відділенні підтримує із засудженими, які характеризуються добре. На заходи виховного характеру реагує позитивно. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Проявляє активну участь у суспільному житті відділення.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки судом першої інстанції враховано, а судом апеляційної інстанції перевірено всі обставини, про які зазначає прокурор, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбуття покарання, оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4