ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №628/2935/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1892/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новокузнецьк Кемеровської області, РФ, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, особи з інвалідністю 3 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.121 КК України - 5 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 28.07.2019 близько 16 год. 00 хв. разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 перебували за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_10 розповіла ОСОБА_9 про конфлікт, який виник напередодні між нею та мешканцем кімнати 102 вказаного гуртожитку ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою помсти потерпілому ОСОБА_7 за образу його співмешканки, побачивши, що останній заходить до вищевказаного гуртожитку, схопив зі столу кухонний ніж, який поклав собі у кишеню шортів та вийшов у коридор. Зустрівши на сходовому майданчику між четвертим та третім поверхом потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , діючи з умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, передбачаючи настання від своїх дій суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень і бажаючи настання саме цих наслідків, дістав з кишені ніж та наніс ОСОБА_7 один удар ножом правою рукою в область передньої черевної стінки, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням квадратної долі печінки, проникаючим і внутрішньо черевною кровотечою середнього ступеня тяжкості, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/210-КП/19 від 20.09.2019 р. є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя. Після завдання удару ножом ОСОБА_9 самостійно припинив свої противоправні дії.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі з доповненням обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок та постановити законне рішення, яким застосувати до нього вимоги ст.ст.69, 75 КК України, оскільки він з`явився із зізнанням, сприяв розкриттю злочину, визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, в силу ст.89 КК України вважається особою, яка раніше не судима, є інвалідом 3-ї групи, має ряд тяжких захворювань, та потребує медичного догляду.

Водночас обвинувачений вказує на те, що до фактичного затримання йому була обрана міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 31.07.2019 по 15.11.2019 року, та просить зарахувати цей період в строк відбування покарання.

Крім того, при зміні міри запобіжного заходу просить не обмежувати його свободи та частково дозволити йому залишати житло, оскільки він є інвалідом та йому необхідно відвідувати лікарів, покупати собі їжу та ліки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілого, які вважали вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який скоїв тяжкий злочин, пов`язане із посяганням на життя, безпеку та недоторканість людини; в силу ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працює, неодружений, є інвалідом 3 групи безстроково внаслідок загального захворювання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра ВП «Куп`янська центральна міська лікарня» КНП «Куп`янське ТМО» не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно. За повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 військову службу не проходив, переданий на облік військовозобов`язаних запасу як раніше засуджений, але на облік так і не став, у зв`язку з чим на обліку військовозобов`язаних запасу не перебуває.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 571 від 19.09.2019 ОСОБА_9 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Поряд з цим, як обставину, що характеризує обвинуваченого, судом врахована поведінка обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження на час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яка свідчить про його схильність до нехтування до загальноприйнятих правил поведінки у суспільстві та громадських місцях, адже до Куп`янського відділу поліції надходили скарги від громадян, які є жителями гуртожитку за місцем мешкання ОСОБА_9 , про те, що він будучи у стані алкогольного сп`яніння порушує правила добросусідства, громадський порядок та спокій, створюючи небезпеку для оточуючих.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину, та наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного пяніння, за який законом передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що призначене судом покарання обвинуваченому у вигляді 5 років позбавлення волі не можна вважати суворим, оскільки воно призначене у мінімальних межах передбачених санкцією статті.

Окрім цього, як вбачається з досудової доповіді, складеної 07.10.2019 Куп`янським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, встановлено, що при оцінці ризику вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення та ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації дійшов висновку, що ці ризики є високим та дуже високим відповідно, та вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, на думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (т.3 а.с.108-110).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого про можливість призначення йому покарання із застосування ст.ст.69, 75 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Також, обвинувачений подав клопотання, в якому просить зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) термін перебування на домашньому арешті з 31.07.2019 по 15.11.2019 року в строк відбування покарання.

Однак таке твердження не узгоджується з вимогами ч.5 ст.72 КК України, які не передбачають підстави для зарахування такого строку, оскільки підлягає зарахуванню тільки строк попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зарахування йому міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), належить залишити без задоволення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: