ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11/803/17/20 Справа № 216/9650/13-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підсудного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за апеляціями прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 та підсудного ОСОБА_7 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В с т а н о в и л а:

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (1960).
Вирішено долю речових доказів.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів в обвинувальному висновку датою вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , вказане 17.06.2007 рік.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
При цьому максимальне основне покарання, передбачене санкцією ст. 286 ч. 1 КК України, складає обмеження волі строком до 3 років.
Отже строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, мав сплинути 17.06.2010 року.

В апеляціях:

- прокурор просить постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з порушенням вимог кримінально-процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції вимоги закону не виконано. Так, під час підготовчого судового засідання, судом не роз`яснено ОСОБА_7 підстави та наслідки закриття кримінальної справи. Окрім цього, ОСОБА_7 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не заявляв, натомість, заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України.
Також звертає увагу на зазначення судом про те, що прокурором заявлено клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, однак зазначене клопотання прокурором не заявлялось.

- підсудний ОСОБА_7 просить постановити ухвалу, якою скасувати постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року відносно нього і винести щодо нього виправдувальний вирок.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з винесеною постановою він категорично не згоден, оскільки судом грубо порушено матеріальне та процесуальне право.
Так, після розподілу кримінальної справи і до призначення її до розгляду були порушені вимоги ст. 241 КПК України (в редакції 1960 року), терміни попереднього розгляду справи, але на його систематичні скарги з приводу затягування справи і не призначення вчасно, як це передбачено КПК України (в редакції 1960 року), жодної мотивованої відповіді він не отримав. Зазначає, що 19 жовтня 2018 року справу розподілили, а попередній розгляд було призначено на 08 лютого 2019 року, потім ще переносилося попереднє засідання без всякого на те підстав і нарешті відбулося 13 травня 2020 року - через 572 дня - це становить 1 (один ) рік 6 (шість) місяців і 24 дні.
Звертає увагу на те, що ним з метою повного, всебічного та об`єктивного досудового слідства у кримінальній справі неодноразово подавалися клопотання про проведення транспортно-трасологічної, автотехнічної експертиз, а також повторної автотехнічної експертизи, в яких йому було безпідставно відмовлено. Він неодноразово просив суд першої інстанції призначити і провести транспортно-трасологічну експертизу з метою встановлення кута контакту транспортних засобів в момент зіткнення, для встановлення факту, хто з водіїв змінив напрямок руху і виїхав на смугу зустрічного руху, проте в призначенні було відмовлено.
Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на первинну схему місця ДТП (т. 1 а.с. 16), де чітко вказано, що ширина проїжджої частини дороги на момент події в місці ДТП дорівнює 4,1 м. Також в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2007г. вказано дорожнє покриття шириною для двох напрямків 4,1 м. (т. 1 а.с. 15).
Крім того, як випливає зі свідчень в суді першої інстанції ОСОБА_9 , він керував транспортним засобом ВАЗ-21101 і вчасно зіткнення вдарився об дзеркало заднього виду і отримав на лобі рану, яка згодом кровоточила. В матеріалах справи (т. 1 а.с. 156-157), де в проведенні судово-медичної експертизи вказано в пункті при огляді: в лобно-тім`я області зліва рубець і т.д. Вказує на те, що не розуміє, як можна отримати таку травму і не пошкодити дзеркало заднього виду, адже це дзеркало в автомобілі ВАЗ-21101 знаходиться на лобовому склі і при такому ударі воно б пошкодилося. Також з матеріалів кримінальної справи, а саме з автотоварознавчої судової експертизи видно, що в характері і обсязі пошкодження ВАЗ-21101 в найменуванні деталей, які розбиті або пошкоджені дзеркало заднього виду не вказано (т.1 а.с. 81-110, 112- 145), але чітко видно (т.1 л.д.134) пошкодження лобового скла, де очевидно видно, що воно розбите сидить на передньому пасажирському сидінні, але не як не водієм. У зв`язку з цим в суді першої інстанції ним неодноразово заявлялося клопотання про проведення судово-медичної експертизи для встановлення можливості отримання травми голови потерпілим ОСОБА_9 з питаннями: чи міг ОСОБА_9 отримати такі ушкодження на водійському місці і чи міг ОСОБА_9 отримати такі ушкодження на місці пасажира попереду праворуч від водія? Однак і в задоволенні даного клопотання йому також було безпідставно відмовлено.
Також апелянт зазначає, що закриття кримінальної справи за терміном давності без його згоди неприпустимо згідно КПК України (1960 року) і КК України, а він категорично не погоджується із закриттям провадження за строками давності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію сторони обвинувачення та просила її задовольнити, думку підсудного, який також підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в межах апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст.365 КПК України (в ред. 1960 р.) вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог частини першої статті 299 і статті 301-1 цього Кодексу докази не досліджувалися, не перевіряються.
Відповідно до ст.366 КПК України (в ред. 1960 р.)у результаті розгляду апеляцій на рішення, зазначені у частині другій статті 347 цього Кодексу, апеляційний суд: 1) виносить ухвалу про залишення ухвали чи постанови без зміни, а апеляції - без задоволення; скасування ухвали чи постанови і повернення її на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, а у випадку скасування ухвали чи постанови про закриття справи і повернення її на додаткове розслідування; скасування окремої ухвали чи постанови; зміну ухвали чи постанови.
Згідно положень ч.1 ст. 282 КППК України (1960р.), якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 72, 8, 9, 10, 111 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.
Згідно положень ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно на якій стадії перебуває кримінальне провадження, кримінальна справа досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, судовий розгляд справи, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, датою вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , є 17.06.2007 року.
При цьому максимальне основне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, складає обмеження волі строком до трьох років.
Отже строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, мав сплинути 17.06.2010 року, тобто на момент винесення постанови суду щодо ОСОБА_7 минули строки давності, передбачені ст. 49 КК України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК 1960 року провадження у кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно положень ч.1 ст. 282 КПК України (1960 р.), якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 72, 8, 9, 10, 111 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 7-1 КПК 1960 року, не допускається закриття кримінальної справи, якщо обвинувачений, підсудний проти цього заперечує.
Також згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Разом з тим, з матеріалів справи, технічного запису судового процесу та журналу судового засідання вбачається, що суд, при вирішенні питання про звільнення підсудного ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (1960 року) та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, не звернув увагу на думку підсудного ОСОБА_7 , який категорично заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (1960 року) у зв`язку із закінченням строків давності та наполягав на винесенні виправдувального вироку, не роз`яснив останньому статтю 49 КК України, а також те, що закриття кримінальної справи на підставі ст. 49 КК України не є реабілітуючою обставиною, до того ж необґрунтовано зазначив у своїй постанові про те, що прокурором заявлялось клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_7 у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, допустивши істотне порушення кримінально-процесуального закону.
Згідно зі ст. 370 КПК України (в редакції 1960 року), істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 367 КПК України (в редакції 1960 року), підставою для скасування або зміни вироку чи постанови при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення кримінально-процесуального закону.
За таких обставин, на думку колегії суддів, постанову місцевого суду не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає безумовному скасуванню, а кримінальна справа направленню на новий судовий розгляд, під час, якого необхідно врахувати наведене та ретельно перевірити доводи апелянтів.
На підставі викладеного й керуючись п.п.11, 15 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, ст. ст. 365, 366, 367, 370, 371, 377, 379 КПК України (в редакції 1960 року) колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 задовольнити, апеляцію підсудного ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 рок якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності та кримінальну справу закрито - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4