Справа № 446/2342/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000488 від 28.11.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубляни Жовківського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 03 листопада 2019 року о 18:55 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Гетьманське», що знаходиться по вул. Наливайка, 4 у с. Ременів Кам`янка-Бузького району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та розуміючи його наслідки, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку 5 (п`яти) упаковок кави «Lavazza Rossa» 250 грам вартістю 63 гривні за одну упаковку, що були розміщені на торговому стелажі вказаного магазину, та вийшов із магазину чим розпорядився викраденим товаром на власний розсуд. Внаслідок чого потерпілій ОСОБА_5 завдані матеріальні збитки на загальну суму 315 (триста п`ятнадцять) гривень.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі. Пояснив, що дійсно 03.11.2019 близько 19.00 год. він в супермаркеті в с. Ременів таємно викрав 5 пачок кави, після чого вийшов на вулицю та поїхав в напрямку м. Львів, викрадену каву продав. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву в якій вказала, що не заперечує щодо розгляду справи без її участі, вказала, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі потерпілої ОСОБА_5 .
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, сторона захисту також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, здійснивши допит у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріали щодо речових доказів, процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що при встановлених обставинах вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно повністю не доведена.
Так, як видно з формулювання обвинувачення, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжки повторно. Однак суд вважає, що кваліфікуючої ознаки "повторно" суду не доведено.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Причому статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Як вказано у постанові Об`єднаної палати касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.09.2020 № 591/4366/18, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.
Таким чином, для кваліфікації дій ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні як таких, що вчинені повторно, необхідно встановити або вчинення ним раніше іншого тотожного чи однорідного кримінального правопорушення, яке встановлено обвинувальним вироком суду, або встановити в межах даного кримінального провадження двох та/чи більше епізодів вчинення тотожних чи однорідних кримінальних правопорушень.
Як видно з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 воно стосується лише одного епізоду крадіжки, який мав місце 03.11.2019 в приміщенні магазину «Гетьманське», що по АДРЕСА_2 . Також, як видно з характеризуючи даних обвинуваченого, у нього відсутні попередні судимості за вчинення тотожних чи однорідних кримінальних правопорушень, а є лише відомості про скерування обвинувальних актів до суду.
Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку про те, що протиправні дії ОСОБА_4 мали ознаки повторності, а тому правова кваліфікація здійснена органом досудового розслідування є помилковою за ч. 2 ст. 185 КК України.
Тому, суд вважає, що ОСОБА_4 03 листопада 2019 року о 18:55 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Гетьманське», що знаходиться по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та розуміючи його наслідки, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку 5 (п`яти) упаковок кави «Lavazza Rossa» 250 грам вартістю 63 гривні за одну упаковку, що були розміщені на торговому стелажі вказаного магазину, та вийшов із магазину чим розпорядився викраденим товаром на власний розсуд. Внаслідок чого потерпілій ОСОБА_5 завдані матеріальні збитки на загальну суму 315 (триста п`ятнадцять) гривень.

А дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також враховує, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст.185 КК України відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Досліджуючи дані які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий, тимчасово не працюючий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатра не перебуває, знаходиться на "Д" обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом ШК 19.30.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України суд не встановив.
З урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути пов`язано з накладенням штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України (чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. При цьому суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільного позову не було заявлено.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі не має.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Речові докази: компакт-диск формату CD-R ємністю 700 MB залишити при матеріалах кримінального провадження №0000488 від 28.11.2019.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1