Справа № 488/2377/20
Провадження № 1-кп/488/488/20
В И Р О К
іменем України

18.08.2020 року Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого по справі - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000025 від 14.07.2020 р. відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, дітей не має, який є інвалідом ІІІ-ї групи з дитинства, має середню спеціальну освіту, раніше судимого 14.01.2020 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн., який сплатив в повному обсязі 09.06.2020 р.,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 11 березня 2020 року приблизно о 14:00 год., перебуваючи в палаті № 5 терапевтичного відділення комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5», що розташована за адресою: м.Миколаїв, пр. Богоявленський, 336, за раптово виниклим корисливим умислом, з метою наживи, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно ОСОБА_5 , зокрема: мобільний телефон «LG» чорного кольору моделі «D285», вартістю 856,67 грн.

З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, та завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 856,67 грн.

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 185 КК України.

Матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 відшкодована в ході досудового розслідування з поверненням викраденого майна.

В ході судового слідства ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що дійсно 11 березня 2020 року в обідній час, коли він проходив маніпуляційні процедури у палаті №5 терипевтичного відділення Міської лікарні №5, то побачив на тумбочці біля ліжка чоловіка, який з ним знаходився у палаті, мобільний телефон чорного кольору моделі LG моделі D285, та коли цей чоловік вийшов з палати, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, він викрав цей телефон, вимкнув його та поклав до кишені штанів, які були одягнуті на ньому. Потерпілий виявив пропажу телефону та викликав працівників поліції, але в крадіжці він їм не зізнався. Наступного дня, зокрема 12.03.2020 р. він самовільно залишив приміщення лікарні та поїхав додому, сім-карту з телефону викинув, і в цей же день продав викрадений телефон своєму односельцю ОСОБА_6 за 300 грн., видавши його за свій. Через декілька днів до нього приїхали працівники поліції, яким він зізнався про вчинення цієї крадіжки. У скоєному щиро розкаявся, готовий попросити вибачення у потерпілого та відшкодувати йому вартість пошкодженої сім-картки до телефону.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись вивченням документів, що характеризують обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат, а також доказів на підтвердження виконання обвинуваченим попереднього покарання.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Так, не зважаючи на те, що обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення через два місяці після постановлення відносно нього вироку за попереднім злочином, з пояснень обвинуваченого, наданих в ході розгляду даного кримінального правопорушення, зокрема в своєму останньому слові обвинувачений пообіцяв вибачитися перед потерплим та сплатити витрати за пошкоджену сім-карту, пояснив, що відчуває сором за вчинені ним дії, суд дійшов висновку про дійсне щире каяття обвинуваченого у скоєному.

Стосовно посилання прокурора на молодий вік обвинуваченого як обставину, що також пом`якшує його покарання, то суд не вважає можливим віднести вік обвинуваченого, який на час скоєння даного кримінального правопорушення досяг 21 року, до таких обставин, адже поняття «чуже майно» та заборона його викрадення роз`яснюється з дитинства як основна з моральних та виховних аспектів, та за своїм віком обвинувачений добре усвідомлював значення своїх дій.

Обставини, що обтяжують покарання (ст. 67 КК України) відсутні.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий за замах на аналогічний злочин, призначене судом покарання у виді штрафу відбув 09.06.2020 р., на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має інвалідність ІІІ-ї групи, живе за рахунок соціальної допомоги з інвалідності та за рахунок тимчасових заробітків.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке являється нетяжким злочином, згідно ст.12 КК України, дані про особу винного, який раніше судимий за замах на аналогічний корисливий злочин, за яке покарання відбув, приймає до уваги щире каяття обвинуваченого у скоєному, враховує повернення викраденого майна потерпілому, та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нового злочину можливе без ізоляції від суспільства із контролем за його виправленням, зокрема із застосуванням положень ст.ст.75 , 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, понесені у даному кримінальному провадженні процесуальні витрати в загальній сумі 980 грн. 70 коп.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він на протязі одного року іспитового терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралася.
Речові докази по справі: мобільний телефон «LG» чорного кольору моделі «D285», що переданий власнику ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 29.10.2014 року Жовтневим РВ УДМС України в Миколаївській області, на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_1