Справа № 463/5107/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/399/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неділиське Перемишлянського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у кримінальному провадженні № 0002061 від 10.08.2018 року,
з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_6 09.08.2018 року приблизно о 21:00 год., перебуваючи на сходовій площадці третього поверху поруч квартири АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту, який виник раптово на побутовому ґрунті із сусідом ОСОБА_9 , знаючи, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно, з мотивів неповаги та з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, наніс два удари кулаком правої руки в ділянку голови справа, а саме біля скроні та брів, після чого, схопивши ОСОБА_9 за великий палець правої руки, почав викручувати його в різні сторони, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав фізичну біль та плесні ушкодження, а саме: множинні садна на шиї, «гематоми» першого пальця правої кисті, пляма на шкірі надбрівної ділянки справа - слід загоєння садна, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
На цей вирок суду апеляційну скаргу подав обвинувачений ОСОБА_6 . Просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутності у його діях складу кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 покликається на невідповідність висновків суду першої інстанції, викладеним у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що показання потерпілого щодо обставин подій слід оцінювати критично, оскільки останній перебуває з обвинуваченим у неприязних стосунках, а отже має підстави його обмовляти. Наявність між ними неприязних стосунків ствердив і сам потерпілий, а також всі свідки, зокрема свідок ОСОБА_10 , яка є дружиною потерпілого. Покликається на суперечності у показаннях потерпілого та свідків. Зокрема, у частині того, якою рукою наносився удар потерпілому в область голови. Так, потерпілий у судовому засіданні вказав, що удари наносились лівою і правою руками, а свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначила, що удари наносились правою рукою. Щодо моменту події коли було розірвано ланцюжок потерпілого, то потерпілий у судовому засіданні зазначив, що це відбулось коли він з обвинуваченим перебував на підлозі, однак свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказали, що розірвання ланцюжка відбулось до того, як обвинувачений та потерпілий опинились на підлозі. Також, покликається на суперечності у показаннях потерпілого, свідків ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 у частині того, хто розбороняв потерпілого та обвинуваченого, участі у цьому сусіда ОСОБА_12 . Хоча сам ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що його з потерпілим ніхто не розбороняв, свідок ОСОБА_12 вийшов у кінці конфлікту, а з син потерпілого був не один, а з друзями, яких досудове слідство не встановило. Вказує, що потерпілий та свідки зазначили про відсутність у нього фізичних ушкоджень, хоча такі у вигляді синця та саден було виявлено у ході експертизи, проведеної в іншому кримінальному провадженні. Крім цього, у нього було виявлено відсутність центрального різця зліва і рухомість центрального різця на нижній щелепі. Апелянт покликається на порушення судом першої інстанції вимог п. 2 ч.3 ст. 374 КПК України, а саме не зазначено наведених показань свідків та мотиви не врахування цих доказів.

Крім цього, апелянт покликається на те, що за наявності підстав для закриття кримінального провадження суд першої інстанції не закрив справу. Вказує, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, характеризується тільки умисною виною, а заподіяння ж легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК України. Апелянт вважає, що сумнівний характер вчинення інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про що йдеться у практиці Європейського суду, та зазначає, що у його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали вимоги і доводи поданої апеляційної скарги та просили таку задоволити. Прокурор заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого як безпідставну, та зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апелянтом у своїй апеляційній скарзі не наведено переконливих аргументів про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б надали підстави для скасування вироку.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,а саме у заподіяння потерпілому ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень.
Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.
Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, стверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що знайомий з обвинуваченим з 2017 року. В обвинуваченого періодично виникали конфліктні ситуації з сусідами у зв`язку із його незаконними діями зі захоплення спільного горища та самовільних будівельних робіт, через агресивну поведінку ОСОБА_6 . Вказав, що 09.08.2018 року він від сусіда ОСОБА_13 довідався про те, що на горищі проводяться будівельні роботи. В цей день мала прийти комісія за зверненням сусідів щодо протиправних дій сусіда ОСОБА_6 , а тому він піднявся на горище і побачив там три встановлені швелери, один з яких був погано закріплений, у зв`язку з чим з характерним гучним звуком впав на підлогу. Проте, комісія не з`явилась і він пішов до дому. Згодом, коли він перебував у себе вдома приблизно о 21:00 год. у коридорі поруч сходової площадки біля його квартири на третьому поверсі за адресою: АДРЕСА_4 , почув, що до нього в двері хтось сильно грюкає. Відчинивши та вийшовши на коридор, побачив ОСОБА_6 , який перебував в нетверезому стані, і на підвищених тонах, використовуючи нецензурну лексику, почав висловлювати претензії та незадоволення з приводу того, що він пошкодив на горищі швелер та сходи, викрав його особисті речі. На що він відповів обвинуваченому, що його речей не пошкоджував та не викрадав, а також наголосив, що горище знаходиться в загальному користуванні усіх мешканців будинку і обвинувачений незаконно проводить там ремонтні роботи. Після чого ОСОБА_6 замахнувся правою рукою на нього та здійснив декілька кроків в його бік. Оскільки поруч із ним перебувала його дружина, з метою її захисту від дій ОСОБА_6 він вирішив відвернути його руку, схопивши своєю правою рукою за його праву руку та відвівши у сторону. У цей час ОСОБА_6 лівою рукою схопив його за праве плече, та правою рукою хотів нанести декілька ударів йому в голову, він відвернувся від ударів в сторону, однак не встиг ухилитися від двох ударів, які той наніс йому в область голови із правого боку біля скроні та брів кулаком правої своєї руки, від чого в нього з брови потекла кров. Відштовхнувши обвинуваченого від себе, він попросив його припинити такі дії, проте ОСОБА_6 агресивно продовжував конфлікт з приводу проведення ремонтних робіт на горищі, та повідомив, що його ніхто не змусить їх припинити. У цей час вийшла до сходової площадки дочка ОСОБА_6 , а його дружина почала кричати до неї, щоб та викликала поліцію. Також, під час події він бачив, що була присутня сусідка ОСОБА_11 , яка також все бачила. Коли дружина почала кричати до ОСОБА_6 , щоб той ішов геть, останній замахнувся правою рукою на неї та здійснив декілька кроків в її бік. У зв`язку із цим, він відштовхнув свою дружину від обвинуваченого і тоді останній почав замахуватися на нього. У подальшому ОСОБА_6 схопив його правою рукою за великий палець правої руки та почав викручувати його, внаслідок чого він відчув різкий біль. Вихопивши свою праву руку від нього, він охопив його обома своїми руками за тулуб, закривши йому руки цим обхватом, однак обвинувачений викручувався, розвернувшись спиною до нього, продовжив шарпанину, у ході якої вони повалилися на підлогу, де продовжили шарпатись. Він намагався обхопити ОСОБА_6 за руки і тулуб, щоб останній перестав наносити удари. У цей час додому повертався його син ОСОБА_14 , який, почувши крики і бійку, піднявся на третій поверх, і побачивши ситуацію, схопив ОСОБА_6 за ногу та почав відтягувати його від нього. Крім цього, вийшли сусіди із квартири АДРЕСА_5 , а саме жінка на ім`я ОСОБА_15 та її чоловік ОСОБА_12 , які почали кричати, щоб припинилася бійка, після чого ОСОБА_12 втрутився та допоміг розборонити їх. ОСОБА_6 продовжив насміхатися, говорячи, що його родина побила його, але він все одно виграє. Далі ОСОБА_6 пішов до свого дому, а він разом із сином пішли до своєї квартири, де його син викликав поліцію, а в загальному коридорі залишилися його дружина разом із сусідами У подальшому обвинувачений знову вийшов на коридор зі склянкою, в якій знаходилася прозора рідина, подібна на горілку, та пив її. Згодом, прибули працівники поліції. Потерпілий ствердив, що в ході конфлікту ударів ОСОБА_6 він не завдавав, а лише оборонявся. Зазначив, що під час конфлікту внаслідок дій обвинуваченого було розірвано його срібний ланцюжок, який знаходився на шиї, внаслідок чого на шиї утворились характерні сліди. Також йому було заподіяно тілесних ушкоджень, які встановлені під час огляду лікарем та за результатами судово-медичної експертизи;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною потерпілого, і яка у судовому засіданні суду першої інстанції зазначила, що 09.08.2018 року близько 19:00 год. вона повернулась додому, й чоловік розповів їй, що побував на горищі, де проводяться будівельні роботи, й побачив там три встановлених швелери, два з яких були вбиті в землю, а один з яких був погано закріплений, у зв`язку з чим впав на підлогу. Згодом, перебуваючи дома, приблизно о 21:00 год. у коридорі поруч сходової площадки біля її квартири на третьому поверсі за адресою: АДРЕСА_4 , вона почула, як в двері з балкону хтось сильно грюкає, незважаючи на те, що такі обладнані дзвінком. Вона побачила сусіда ОСОБА_6 , який вимагав покликати чоловіка. Коли підійшов чоловік, вони відчинили двері та побачили як обвинувачений, перебуваючи в нетверезому стані, на підвищених тонах з використанням нецензурної лексики висловлював претензії та незадоволення з приводу того, що її чоловік пошкодив на горищі швелер та сходи, викрав його особисті речі. Коли її чоловік заперечив такі звинувачення обвинуваченого та звернув увагу на те, що горище знаходиться в загальному користуванні усіх мешканців будинку, а він незаконно проводить там ремонтні роботи, ОСОБА_6 замахнувся правою рукою на її чоловіка та здійснив декілька кроків в його бік. Оскільки вона перебувала поруч із чоловіком, з метою попередження нанесення удару з боку ОСОБА_6 , її чоловік відтиснув її вбік, а сам з метою попередження нанесення удару з боку ОСОБА_6 схопив його своєю рукою. ОСОБА_6 вирвав руку та спробував нанести декілька ударів в голову її чоловіку, той не встиг ухилитися від двох ударів, які обвинувачений наніс йому в обличчя, від чого в нього потекла кров. ОСОБА_6 агресивно продовжував конфлікт з приводу проведення ремонтних робіт на горищі, та повідомив, що його ніхто не змусить їх припинити. В цей час вийшла до сходової площадки дочка ОСОБА_6 , яка намагалася закликати батька додому. Також на місці події була сусідка ОСОБА_11 . Обвинувачений продовжував поводитися агресивно, нецензурно висловлюватися, вона кричала до ОСОБА_6 , щоб той ішов геть, однак останній замахнувся на її чоловіка. Обвинувачений схопив рукою чоловіка за великий палець правої руки та почав викручувати його. Вихопивши свою руку від нього, чоловік охопив ОСОБА_6 обома своїми руками за тулуб, однак останній викручувався, продовжив шарпанину, внаслідок якої вони повалилися на підлогу, де продовжили шарпатись. В цей момент додому повертався її син ОСОБА_14 , який побачив, що відбувається схопив ОСОБА_6 за ногу, щоб відтягнути його від батька. Крім цього, вийшли сусіди із квартири АДРЕСА_5 , а саме жінка на ім`я ОСОБА_15 та її чоловік ОСОБА_12 , які почали кричати, щоб припинилася бійка, й ОСОБА_12 разом із її сином змогли розборонити обвинуваченого та її чоловіка. ОСОБА_6 продовжив насміхатися, говорячи, що все буде як він бажає, після чого пішов до свого дому, однак через деякій час знову вийшов на коридор зі склянкою, в якій знаходилася прозора рідина, подібна на горілку, та пив її. У подальшому прибули працівники поліції. Ствердила, що в ході конфлікту внаслідок дій обвинуваченого було розірвано срібний ланцюжок, який знаходився на шиї її чоловіка, внаслідок чого утворились характерні сліди. Зазначила, що чоловіку було заподіяно тілесні ушкодження, які встановлені під час огляду лікарем та за результатами судово-медичної експертизи;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка є сусідкою сторін конфлікту, і яка у судовому засіданні суду першої інстанції зазначила, що 09.08.2018 року вона перебувала дома. Ввечері на коридорі 3-го поверху почула крики та вирішила вийти подивитися. Вийшовши на коридор, та підійшовши ближче до місця події, побачила, як ОСОБА_6 , перебуваючи в нетверезому стані, сильно стукав та намагався вибити двері до помешкання, в якому проживає родина ОСОБА_16 . Коли двері помешкання відчинили ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 , то ОСОБА_6 на підвищених тонах почав кричати до них, ображати нецензурною лайкою, після чого накинувся з кулаками на ОСОБА_9 , наніс йому декілька ударів в обличчя та порвав ланцюжок на шиї. Вказала, що потерпілий ОСОБА_9 не наносив ОСОБА_6 жодних ударів, лише намагався оборонятися. В результаті шарпанини між обвинуваченим і потерпілим, останні впали на підлогу та далі продовжили вовтузитися на землі. ОСОБА_10 намагалася розборонити їх, однак їй це не вдалося. В цей час повертався з роботи син ОСОБА_17 , який, почувши крики, піднявся на гору та почав розбороняти їх, відтягуючи ОСОБА_6 за ногу від батька. Крім цього, повибігали сусіди з квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_12 та ОСОБА_15 . Під час бійки також була присутня донька ОСОБА_6 , яка намагалася забрати батька додому. Після бійки ОСОБА_6 пішов до свого помешкання, однак через декілька хвилин знову вийшов із квартири зі склянкою, в якій за запахом була горілка, та продовжив нецензурно висловлюватися на адресу сусідів. В подальшому прибули працівники поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_18 , який є сином потерпілого ОСОБА_9 , і який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що 09.08.2018 року у період між 21:00 год. та 22:00 год. він повертався додому, та почув крик матері. Він миттєво піднявся на третій поверх, де побачив на землі свого батька та сусіда ОСОБА_6 , який намагався завдавати ударів батьку. Він одразу спробував відтягнути ОСОБА_6 за ліву ногу. У подальшому йому на допомогу прийшов сусід із 8-ї квартири ОСОБА_12 , після чого він відтягнув ОСОБА_6 за плечі, а ОСОБА_12 його батька за тулуб, таким чином припинивши бійку між ними. У подальшому ОСОБА_6 продовжив виражатися нецензурно, погрожувати фізичною розправою. Після цього пішов до свого дому, однак через деякий час знову повернувся на коридор зі склянкою, в якій знаходилася прозора рідина, та пив її. Згодом прибули працівники поліції. Ствердив, що бачив на батькові розірваний срібний ланцюжок, сліди на шиї від цього та ушкодження у вигляді подряпин над бровою на обличчі, на обвинуваченому жодних ушкоджень не було видно.
Апеляційний суд не вбачає підстав ставити під сумнів та критично оцінювати показання потерпілого ОСОБА_9 , оскільки його показання, а також показання вказаних свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та іншими наявними у справі доказами.
Суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що окремі незначні розбіжності у показаннях потерпілого та свідків, які обумовленні тривалим часом, що пройшов з дня події, а також значною тривалістю самої події, не впливають на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
Крім цього, суд першої інстанції дослідив та проаналізував доводи сторони захисту про можливу заінтересованість свідків через їх неприязні відносини з обвинуваченим, та прийшов до висновку про безпідставність таких, з огляду на те, що останні попереджались судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, під час допиту як у суді, так і під час досудового розслідування, згідно протоколів проведення слідчих експериментів, надавали послідовні й логічні показання, які за своїм змістом повторюють та доповнюють картину події злочину, та в повній мірі відображають фактичну сторону пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів. Інших доводів, пов`язаних із наявністю сумнівів у показаннях наведених свідків, сторона захисту не наводить.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги вищенаведені показання потерпілого і свідків, та обґрунтував ними своє рішення, оскільки ці показання у повній мірі узгоджуються із іншими належними та допустимими доказами, а саме:
- даними протоколу огляду предмету від 24.08.2018 року, з якого вбачається, що предметом огляду був ланцюжок срібного кольору у вигляді переплетіння довжиною 60 см., товщиною 2 мм. (а.с. 90), який був визнаний речовим доказом згідно постанови слідчого від 24.08.2019 року та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 (а.с. 91);
- даними протоколів проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 24.08.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_9 (а.с.92-97), від 30.08.2018 року за участю свідка ОСОБА_11 (а.с. 100-105), від 30.08.2018 року за участю свідка ОСОБА_10 (а.с. 106-111), з яких вбачається, що учасники зазначеної слідчої дії уприсутності понятих в службовому кабінеті ВП показали про обставини вчиненого злочину;
-даними висновку судово-медичної експертизи № 802 від 27.08.2018 року, з якого вбачається, що при обстеженні потерпілого ОСОБА_9 лікарями травмпункту № 3 м. Львова 10.08.2018 року було відмічено наявність множинних саден на шиї, «гематоми» 1-го пальця правої кисті. Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлена пляма на шкірі надбрівної ділянки справа - слід загоєного садна. Садна та «гематома» утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 09 серпня 2018 року, як вказує ОСОБА_9 , та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Діагноз: «Струс головного мозку» не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою, додатковим обстеженням та лікуванням, а діагноз: «Забій грудної клітки» не підтверджений об`єктивними даними, тобто наявністю синців, саден, ран, тощо, при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не можуть бути прийнятими, згідно п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» (а.с. 98-99).
Колегія суддів переконана, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.
Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно, та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.
Як вбачається із наведених показань потерпілого та свідків, дії обвинуваченого не були необережними, поведінка ОСОБА_6 свідчить про те, що саме він був ініціатором конфлікту, коли прийшов до потерпілого та розпочав з`ясування відносин спочатку словесно, а потім шляхом вчинення фізичних дій по відношенню до потерпілого, а отже діяв з умислом.
Крім цього, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги і показання самого обвинуваченого про підтвердження ним факту нанесення потерпілому одного удару в груди та, можливо, двох ударів в обличчя.
Щодо апеляційних доводів про наявність в обвинуваченого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, колегія суддів враховує наступне.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції перевірив доводів сторони захисту про спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в результаті події злочину. Врахувавши дані висновку судово-медичної експертизи № 800 від 30.08.2018 року, суд першої інстанції прийшов до підставного переконання, що зазначені у висновку ушкодження могли виникнути саме в результаті боротьби та штовханини, яка виникла між потерпілим та обвинуваченим, такі не спричинені умисним ударом, а за своїм характером цілком відповідають встановленим судом першої інстанції обставинам кримінального провадження. Крім цього, суд першої інстанції врахував, що кримінальне провадження за зверненням ОСОБА_6 з приводу протиправних дій відносно нього під час конфлікту, що мав місце 09.08.2018 року, на даний час триває, й остаточна правова оцінка зазначеним обставинам буде надана у вказаному кримінальному провадженні.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , не свідчать про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Крім цього, судом першої інстанції було надано оцінку доводам сторони захисту і про те, що під час конфлікту син потерпілого перебував із другом, та з цього приводу враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування жодного разу про дану обставину не повідомляв. Отже, апеляційні доводи обвинуваченого з цього приводу жодним чином не впливають на доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції судовий розгляд у дані справі провів повно, дослідив усі обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у тому числі доводи сторони захисту щодо таких обставин, вірно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого переконання про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, належним чином вмотивувавши свої висновки.
Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, а отже така визнається необґрунтованою.
У ході апеляційного провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4