ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/2079/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,
перекладача - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001392 від 07.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 рокучастково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001392 від 07.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Згідно ухвали щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27) в межах строку досудового розслідування, на шістдесят днів до 05.01.2021 включно.
Визначено суму застави у розмірі 10 510 000 (десять мільйонів п`ятсот десять тисяч) грн., при внесенні якої, ОСОБА_10 з-під варти звільнити та покласти на нього наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;
2) не відлучатися з місця свого проживання в м. Харків без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;
6) носити електронний засіб контролю.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У разі неможливості застосування іншого запобіжного заходу, визначити розмір застави, відповідно до вимог ч.4 та п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено, а судом безпідставно встановлено, що більш м`який запобіжний захід, як домашній арешт, не може запобігти встановленим ризикам, передбачених п.п.1, 3, 5ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що сторона обвинувачення безпідставно дійшла висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, щиро кається у вчиненому ДТП, під час якого постраждали люди, просить пробачення у потерпілих та суспільства, прагне матеріально допомоги потерпілим, відшкодувати завдану шкоду, наскільки це можливо, готовий співпрацювати з органами поліції та сприяти кримінальному провадженню. Також підозрюваний не має наміру та не може незаконно впливати на потерпілого, свідка, оскільки прагне сприяти слідству, крім того не знає адреси проживання останніх. Він повністю усвідомлює суспільну небезпечність дій, які він скоїв та в подальшому не вчинить кримінального правопорушення. Стверджує, що при розгляді клопотання суд першої інстанції не врахував, що підозрюваний ОСОБА_10 , 1997 року народження, є доволі молодою людиною, який хоче та може виправитись та більше ніколи не вчиняти злочини та більше ніколи не піддавати суспільство небезпеці; має міцні соціальні зв`язки, оскільки є одруженим; має вищу освіту, поки що не міг працевлаштуватись у зв`язку з економічною кризою в країні; має задовільний майновий стан; раніше не судимий; злочин, в якому він підозрюється, не спричинив гибель людей, а також вчинено його без застосування насильства або погрози його застосування. Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту міг би цілком запобігти теоретично існуючим ризикам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того зазначає, що при визначенні розміру застави суд першої інстанції порушив вимоги ч.4 ст. 182 та п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, оскільки не врахував майнового та сімейного стану підозрюваного та визначив завідомо непомірний розмір застави, та виконання оскаржуваної ухвали в частині сплати застави є завідомо неможливим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001392 від 07.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
07.11.2020 о 16.00год ОСОБА_10 було фактично затримано, у порядку ст. 208 КПК України, після скоєння ДТП.
08.11.2020 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
09.11.2020 слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 строком на шістдесят діб без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення злочину, є достатні підстави вважати що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в подальшому підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: з урахуванням того, що під час досудового розслідування встановлено, що за показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , безпосередньо після скоєння ДТП підозрюваний ОСОБА_10 намагався залишити місце ДПТ, що свідчить про дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_10 знаходячись на свободі, маючи можливість вільного пересування та контактів, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, може вчинити дії, спрямовані та переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , інших свідків, які наразі встановлюються та потерпілих, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Слідчим встановлено, що підозрюваного ОСОБА_10 раніше неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України. Також 18.04.2018 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 за ч.1 ст. 286 КК України було направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова. 05.08.2020 стосовно ОСОБА_10 обвинувальний акт за ч.4 ст. 296 КК України направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова. Разом з цим ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 04.05.2020, але ним було внесено заставу у розмірі 105100,00грн. Зазначене свідчить про системність порушення Закону підозрюваним ОСОБА_10 . Тому існує вірогідність того, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Враховуючи, що ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України виникла необхідність звернутися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 зазнали численних тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, з якими були доставлені до реанімаційного відділення «МКЛШНМД» ім. проф. О.І. Мещанінова. Зокрема, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримали численні тілесні ушкодження, які характерні до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено частково.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 , слідчий суддя слушно зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом першої інстанції об`єктивно враховано відомості про особу підозрюваного, який є громадянином Арабської Республіки Єгипет; не працевлаштований ; мешкає в Україні без реєстрації, оскільки термін дії посвідки на тимчасове проживання в України закінчився 27.06.2020; не має міцних соціальних зв`язків (відомостей про наявність зареєстрованого шлюбу слідчому судді не надано); поведінкою підозрюваного після ДТП, який намагався самовільно його залишити.
Також судом першої інстанції враховано той факт, що 05.08.2020 відносно ОСОБА_10 був складений обвинувальний акт за ч. 4 ст. 296 КК України, який направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова, а також він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч 1. ст. 286 КК України, але був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. Крім того, слідчим суддею враховано, що за період з вересня 2017 р. по вересень 2020 р. ОСОБА_10 24 рази був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, а також відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, рішення по якому ще не прийняте, а тому у слідчого судді є підстави вважати, що ОСОБА_10 може знову вподальшому вчиняти аналогічні дії.
Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції враховано існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, яке має підвищену суспільну небезпеку, відомості про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому відносно ОСОБА_10 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя зазначив, що застава в розмірах, визначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, враховуючи відомості про особу підозрюваного, а тому на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України визначив заставу у розмірі, яка перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та призначив заставу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 10 510 000 грн. (2102 х 5000=10 510 000).
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; також існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується підозрюваному, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Твердження захисника про те, що ОСОБА_10 , 1997 року народження, є доволі молодою людиною, який хоче та може виправитись та більше ніколи не вчиняти злочини та більше ніколи не піддавати суспільство небезпеці; має міцні соціальні зв`язки, оскільки є одруженим; має вищу освіту, поки що не працевлаштований у зв`язку з економічною кризою в країні; має задовільний майновий стан; раніше не судимий; злочин, в якому він підозрюється, не спричинив гибель людей, а також вчинено його без застосування насильства або погрози його застосування, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1ст. 177 КПК України запобігти яким, в цьому випадку, може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою. Апеляційні вимоги захисника щодо зменшення розміру застави, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підстав для зменшення розміру застави, визначеної судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, тобто норми ч. 5 ст. 182 КПК України та матеріали кримінального провадження підтверджують наявність обставин, які дають підстави визначити підозрюваному заставу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 10 510 000грн, яка здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.
Крім того, відомості, які є наявними в матеріалах провадження свідчать про те, що ймовірно потерпілими будуть подані цивільні позови щодо відшкодування шкоди спричиненої ДТП, тому цієї суми буде цілком достатньо для їх відшкодування, якщо ці кошти будуть внесені безпосередньо підозрюваним.
Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою з визначенням застави, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи ОСОБА_10 .
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у чіткій відповідності до вимог ст. 370 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, п.1 ч.3 ст. 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді