Ухвала

29 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 676/4009/15-к

провадження № 51-285ск17
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 серпня 2020 року,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 серпня 2020 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року щодо нього залишено без задоволення.
ОСОБА_4 , не погодившись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, повторно звернувся з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення йому строку касаційного оскарження цього судового рішення. Посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуальногозакону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої або апеляційної інстанцій. На обґрунтування своєї скарги вказує, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена незаконним складом суду, оскільки судді ОСОБА_5 і ОСОБА_6 раніше брали участь у складі колегії суддів Апеляційного суду Хмельницької області під час перегляду вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27 квітня 2017 року щодо нього в апеляційному порядку, тому не мали права брати участь у розгляді його заяви за нововиявленими обставинами.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що засудженому необхідно поновити строк на оскарження судового рішення, в той же час у відкритті касаційного провадження слід відмовити за таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, згідно з якою перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 18 травня 2020 року (провадження № 51-2290ск20) зазначив, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним. Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Процедура скасування остаточного рішення передбачає виникнення суттєвих для справи обставин, які раніше не були відомі. Особа, яка порушує питання про скасування, має довести, що не було можливості надати зазначені докази на остаточному розгляді і що вони є суттєвими.
При цьому важливим при перегляді судового рішення є дотримання принципу юридичної визначеності Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішеннях від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 40) та від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (п. 46) неодноразово акцентував увагу на тому, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.
Доводи засудженого про те, що ухвалу апеляційного суду винесено незаконним складом суду, колегія суддів визнає неспроможними з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 76 КПК суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Ч. 3 цієї статті встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.
З матеріалів касаційного провадження видно, що Касаційний кримінальний суд Верховного Суду постановою від 16 січня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_4 та його захисників залишив без задоволення, а вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року щодо засудженого без змін.
Положеннями ст. 76 КПК не встановлено заборони суддям, які переглядали вирок суду по суті справи в апеляційному порядку, брати участь у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в одному кримінальному провадженні.
За таких обставин, участь суддів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у складі колегії суддів Апеляційного суду Хмельницької області під час перегляду вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_4 в апеляційному порядку, а судді ОСОБА_6 ще у перегляді ухвали місцевого суду про повернення обвинувального акту прокурору, не виключає можливості їх участі у розгляді його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Отже, підстави, які б унеможливлювали участь суддів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у розгляді заяви засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні.
Крім того сам факт, що судді двічі брали участь у складі колегії суддів апеляційного суду у кримінальному провадженні щодо засудженого, був невід`ємною частиною стадій судового провадження з перегляду судових рішень і не викликає сумнівів у їхній безсторонності, що відповідає позиції ЄСПЛ викладеній у рішенні від 8 жовтня 2020 року в справі «Тесля проти України» (п. 45 ).
Отже, апеляційний суд під час розгляду заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року щодо нього за нововиявленими обставинами дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені ним обставини не є нововиявленими відповідно до положень ст.459 КПК.
Необґрунтованими також є доводи засудженого про те, що його заяву за нововиявленими обставинами повинен був розглядати суд першої інстанції, а не суд апеляційної інстанції, оскільки це суперечить закону та обставинам справи.
Учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили в межах строків, передбачених ст. 461 КПК.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який на думку заявника першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року саме до суду апеляційної інстанції, тому суд розглянув її згідно його волевиявлення та вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, на думку Суду, у скарзі засудженим не наведено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і тягнуть за собою його обов`язкове скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 412 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене й те, що з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 серпня 2020 року щодо нього.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3