ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/889/18 Номер провадження 11-кп/814/376/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000383, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Глобине Полтавської області, з повною загальною середньою освітою, працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.10.2016 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.1 ст. 249 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 2890 грн., штраф сплачено 02.12.2016 року;

- 26.12.2016 року вироком Глобинського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 3400 грн.;

- 16.08.2017 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 249 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ч.1 ст. 71, ч.3 ст.72 КК України до покарання за новим вироком повністю приєднано невідбуте покарання у виді штрафу 3400 грн. за попереднім вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 26.12.2016 року, яке виконувати самостійно від покарання призначеного за новим вироком у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.08.2017 року, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць.

Залишено без розгляду цивільний позов прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 в інтересах держави в особі Недогарківської ОТГ до ОСОБА_8 .

На підставі ст.ст. 96-1 та 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію, якою: рибу плітка 137 шт., загальною вагою 11 кг реалізувати, а отримані від реалізації кошти передати в дохід держави.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 04.05.2018 року, близько 20 години ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, взявши із собою риболовну ліскову сітку, прибув до Кременчуцького водосховища р. Дніпро, неподалік с. Максимівка Кременчуцького району, з метою вилову риби для своїх особистих потреб риболовною лісковою сіткою.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 зайшов вбрід у воду з берега, поблизу с. Максимівка Кременчуцького району, в межах адміністративної території Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, де виставив належну йому риболовну ліскову сітку з параметрами: довжина 6 м, висота 1,5 м, вічко сіткового полотна 30x30мм, після чого на березі чекав, доки в сітку наловиться риба.

05.05.2018 року, близько 06 години ОСОБА_8 , вбрід зайшов у воду у місці встановлення сітки, та, будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст. 249 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони й відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів за допомогою вказаної риболовної ліскової сітки здійснив незаконний вилов риби, після чого з рибою у сітці повернувся на берег, де був викритий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_8 , в результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу, забороненими знаряддями лову - риболовною лісковою сіткою, в заборонений період часу - період нересту, порушив вимоги п.п.3.1, 3.15, 4.13.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, п.14 ст.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ».

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_8 незаконно добув рибу: плітка 137 шт. (вартістю 85 грн. за 1 екземпляр на суму 11645 грн.), загальною вагою 11 кг. (відповідно накладної №108 від 05.05.2018 року), яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам, добуваючи незаконно цінні види риб, у період нересту, згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземними громадянами або особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 року на загальну суму 11645 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій не погоджується з призначеним обвинуваченому покаранням внаслідок його суворості.

Вказує, що після засудження ОСОБА_8 за попереднім вироком, він намагався знайти роботу, але йому відмовляли у зв`язку з наявністю судимості. У зв`язку з відсутністю роботи та засобів до існування вчинив даний злочин.

Також зазначає, що обвинувачений має на утриманні родину та матір пенсійного віку, якій також надає матеріальну допомогу. ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не становить високої небезпеки для суспільства.

Отже, захисник вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без застосування ізоляції від суспільства, тоді як направлення його до виправної колонії суттєво вплине на матеріальний та моральний стан його родини, яка буде позбавлена джерела для існування.

Просить змінити призначене йому покарання та призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, що передбачене санкцією ч.2 ст.249 КК України.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 249 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників процесу не оспорювалися.
Поміж тим, сторона захисту вважає, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим та існують підстави для його пом`якшення.

Як вбачається з положень ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та повне відшкодування шкоди; обтяжуючі покарання обставини рецидив злочину; ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його характеристики, вчинення злочину в період іспитового строку.

Посилання захисника обвинуваченого на перебування на утриманні у ОСОБА_8 його родини та матері похилого віку, а також його позитивні характеристики не можуть слугувати підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, оскільки останній вироками суду визнавався винуватим та засуджувався до покарання у виді штрафу за вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 та ч.2 ст.249 КК України, проте належних висновків для себе не зробив та знову вчиняв вказаний злочин, що вказує на його схильність до вчинення таких злочинів та не бажання стати на шлях виправлення.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив злочин в період встановленого відносно нього за попереднім вироком іспитового строку, суд обґрунтовано призначив остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України.

Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції і визначив остаточне покарання за сукупністю вироків.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4