Справа № 471/258/18-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченої ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка, кримінальне провадження №0000003 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам`януватка Братського району Миколаївської області, громадянки України, що перебуває в шлюбі, працює секретарем Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України

в с т а н о в и в :

Згідно формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_4 ,відповідно до рішення №2 першої сесії шостого скликання Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області від 19.11.2010 року обрано секретарем Сергіївської сільської ради, Братського району, Миколаївської області. На вказаній посаді ОСОБА_4 маючи 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, перебуває по теперішній час.

На підставі рішення виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Братського району № 1 від 20.12.2010 року на секретаря виконавчого комітету Сергіївської сільської ради ОСОБА_4 покладено повноваження на вчинення нотаріальних дій з питань віднесених Законом України «Про нотаріат».

Працюючи на посаді секретаря Сергіївської сільської ради Братського району, Миколаївської області, ОСОБА_4 являючись у відповідності до примітки 1 ст. 364 КК України службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу місцевого самоврядування, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, будучи наділеною рішенням виконавчого комітету Сергіївської сільської ради №1 від 20.12.2010 року повноваженнями на вчинення нотаріальних дій та ведення відповідної документації, вирішила використати надані їй владні повноваження всупереч інтересам служби, своїм прямим і загальним обов`язкам, нехтуючи завданнями і функціями органів місцевого самоврядування, використала свою владу в інтересах третіх осіб, а саме умисно вчинила службове підроблення, тобто складання та видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, що завдало істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян при наступних обставинах.

Так, 13.08.2013 року у приміщенні Сергіївської сільської ради за адресою: вул. Леніна, 1, с. Сергіївка, Братський район, Миколаївської області, точний час не встановлено, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, використовуючи свої владні повноваження, діючи умисно, всупереч інтересам служби, в інтересах третьої особи - ОСОБА_7 , на виконання власного злочинного плану, спрямованого на підроблення офіційного документу, в порушення ст.ст. 1247, 1248 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат», п.п. 2.1.-2.6. розділу II «Загальні правила вчинення нотаріальних дій», п.п. 4.1-4.2. розділу III «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій», п.п. 2.2., 2.3., розділу IV «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 №3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 з 12.08.2013 року перебуває в тяжкому стані на стаціонарному лікуванні за межами територіально-адміністративної одиниці, на якій діє цей орган місцевого самоврядування, та у населеному пункті, де є нотаріуси - в палаті інтенсивної терапії Братської центральної районної лікарні за адресою: вул. Чернишевського, 49, смт. Братське Миколаївської області, внесла до заповіту завідомо неправдиві відомості щодо місця складання, посвідчення та вільного волевиявлення ОСОБА_8 , в якому зазначила про те, що у зв`язку із хворобою заповідача ( ОСОБА_8 ) заповіт складено та посвідчено вдома останньої за адресою АДРЕСА_2 та про те, що ОСОБА_8 заповіла на користь ОСОБА_7 , земельну ділянку загальною площею 8,22 га, яка належала ОСОБА_8 на праві приватної власності, згідно Державного акту на землю серія ІИ-МК №041476, зареєстрованого Сергіївською сільською радою Братського району 13.08.2002 року.

ОСОБА_4 зазначений заповіт від імені ОСОБА_8 , який містив завідомо недостовірні відомості, зареєструвала в журналі вчинення нотаріальних дій виконавчого комітету Сергіївської сільської ради за реєстровим номером 55 від 13.08.2013 року, власноручно розписалася у графі виконавця документу «Секретар» та посвідчила гербовою печаткою Сергіївської сільської ради, тим самим засвідчивши удавану достовірність внесених до заповіту даних. Згідно глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій.

У подальшому ОСОБА_4 заповіт № 55 від 13.08.2013 року видала ОСОБА_7 , яка 06.09.2013 року подала його приватному нотаріусу Братського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_9 для оформлення та прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки загальною площею 8,22 га.

У заповіті ОСОБА_8 від 13.08.2013 року, зареєстрованому в реєстрі за №55, підпис в графі «Секретар» в заповіті виконаний ОСОБА_4 , рукописні записи, які починаються та закінчуються словами «С моих слов завещание записано ... и подписано мной лично (Грязєва) ОСОБА_10 » у заповіті, зареєстрованому в реєстрі Сергіївської сільської ради № 55 від 13 серпня 2013 року виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою.

Згідно інформації відділу у Братському районі Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 16.11.2017 № 262/107-17 загальна вартість земельної ділянки на території Сергіївської сільської ради Братського району з врахуванням коефіцієнту індексації станом на 13 серпня 2013 року, становила 142 066,81 (сто сорок дві тисячі шістдесят шість) гривень 81 копійка.

Таким чином, в результаті умисних протиправних дій секретаря Сергіївської сільської ради ОСОБА_4 , прямого порушення нею своїх посадових обов`язків та зловживанням владними повноваженнями, заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам законному спадкоємцю ОСОБА_11 у розмірі 142 066,81 (сто сорок дві тисячі шістдесят шість) гривень 81 копійка, яка у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що відповідно до п. 3 Примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України є істотною шкодою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 364 КК України, а саме зловживання владою, тобто умисне з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для фізичних осіб, використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_11 , та ч.1 ст.366 КК України, тобто у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.

Ухвалою від 27.11.2018 року Миколаївського апеляційного суду у даному кримінальному провадженні було скасовано ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.09.2018 року, якою обвинувальний акт повертався прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України та призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно ч.3 ст.415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, мотивуючи тим, що з дня настання подій в яких вона обвинувачується на даний момент минуло більше п`яти років, при цьому, обвинувачена від органів досудового слідства та суду не ухилялася, інших злочинів не вчиняла, в розшуку не перебувала, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала думку свого захисника та просила звільнити її від кримінальної відповідальності, а провадження по справі закрити. Наслідки закриття кримінального провадження із наведених підстав їй зрозумілі.

Прокурор та представник потерпілої проти задоволення клопотання не заперечували.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд зробив наступний висновок.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1,3 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Для правильного обчислення строків давності необхідно визначити момент початку строку і його закінчення. Таким початком строку є вчинення особою злочину, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 ставиться в провину вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.366 КК України та ч.1 ст.364 КК України при посвідченні заповіту ОСОБА_8 13.08.2013 року.

Тобто, з дня вчинення злочину в якому обвинувачується ОСОБА_4 минуло більше п`яти років.

Відповідно до ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні нетяжких злочинів.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Невизнання вини обвинуваченими не впливає на перебіги строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення особи від кримінальної відповідальності оскільки таке звільнення можливе за умови перебігу зазначеного строку, а саме п`яти років з дня вчинення злочину середньої тяжкості протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Зазначене кореспондує з практикою Верховного Суду з аналогічних категорій справ (постанова ВС від 29.05.2019 року у провадженні №51-8555км18; постанова ВС від 17.09.2019 року у провадженні № 51-10229км18, постанова ВС від 27.01.2020 року у провадженні №51-358ск20).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не ухилялася від слідства та суду, тобто перебіг строку давності не переривався, при цьому відсутні відомості щодо притягнення її до кримінальної відповідальності за інші злочини.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Згідно ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні нетяжких злочинів, з дня вчинення злочинів, в яких вона обвинувачується, минуло більше п`яти років, обвинувачена не заперечувала проти звільнення її від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що клопотання захисника є обґрунтованим та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Керуючись ст. ст.26,284, 286, 288, 314, 369,371,372,477 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України та ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000003 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України та ч.1 ст.366 КК України - закрити у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1