Справа № 333/4477/17
Провадження № 1-кп/333/775/19
УХВАЛА
20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та їх захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по вказаному кримінальному провадженню обрано суддю ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою. У своєму клопотанні прокурор вказав, що останній обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України. ОСОБА_5 раніше судимий, обвинувачується у скоєнні злочинів, які відносяться до категорії тяжких. Обвинувачений зареєстрований за межами м. Запоріжжя, не має стійких соціальних зв`язків, не має законних постійних доходів, офіційно не працевлаштований, тому усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів, а також невідворотність покарання, може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, Донецької області та перетнути кордон України, тим самим може переховуватися від суду. Прокурор у своєму клопотанні дійшов висновку, що на цей час існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого злочину.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу та просив суд задовольнити його.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

При цьому, обвинувачений зазначив, що він до затримання проживав на орендованій квартирі у м. Маріуполь, Донецької області разом із своєю сім`єю: дружиною та четверо дітей. Клопотання прокурора вважає необґрунтованим та не доведеним. У прокурора відсутні дані, що він має намір переховуватися від суду та буде скоювати інші злочини. Посилання прокурора, що він зможе покинути Україну та виїхати на окуповану територію взагалі є абсурдними. Викладені у клопотанні факти не відповідають дійсності. Він хворіє та має рідкий діагноз «бруцельоз», з яким перебуває на обліку у лікаря інфекціоніста. Досить тривалий час перебуває під вартою, хоча для цього відсутні жодні підстави, тому що зможе забезпечити свою процесуальну поведінку, перебуваючи на домашньому арешту за місцем свого проживання або реєстрації у м. Маріуполі, Донецької області. Враховуючи, що перед цим суд змінив запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на заставу, і останні жодного разу не порушили свої процесуальні обов`язки, він вважає, що до нього може бути застосований аналогічний захід.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що прокурор у судовому засіданні не довів, що більш м`який запобіжний захід ОСОБА_5 не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього. У обвинуваченого мається сім`я, дружина, неповнолітні діти, тобто міцні соціальні зв`язки. Тому, просить суд застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та їх захисник ОСОБА_9 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думки прокурорів, обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування свого клопотання під час судового засідання довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачений ОСОБА_5 міг вчинити злочини, зазначені в обвинувальному акту.

Тобто, на даному етапі судового розгляду підозра цілком обґрунтована, доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист про недоведеність винуватості при обставинах, викладених у обвинувальному акті, обов`язково будуть перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше тричі судимий за скоєння умисних, у т.ч. корисливих злочинів; звільнився у травні 2015 року, а обвинувачується, що скоїв злочин у липні 2017 року), його майновий стан (офіційно не працює, перебував на обліку у центрі зайнятості, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (одружений, має на утриманні четверо дітей ОСОБА_10 , 2005 року народження, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , 2014 року народження і дитину дружини від першого шлюбу ОСОБА_13 ; мешкав до затримання в орендованій квартирі у м. Маріуполі, Донецької області, адресу якої обвинувачений не пам`ятає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але там не проживав).
14.02.2020 року Запорізькій апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя про обрання запобіжного заходу на підготовчому судовому засіданні залишив останньому запобіжний захід тримання під вартою.

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість вчинити інший злочин.

Отже, враховуючи вказані обставини, клопотання прокурора необхідно задовольнити, а до обвинуваченого ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді тримання.
У даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав інтересів як суспільства, так і потерпілих, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Також, ст. 194 КПК України передбачено, які обов`язки необхідно буде покласти на підозрюваного у разі внесення ним застави та наслідки їх невиконання.

Враховуючи вимоги ч.5 ст. 182 КПК України, той факт, що злочини, в якому обвинувачується ОСОБА_5 не підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст. 183 КПК України, тому, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, визначається можливість застосувати мінімальну заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
З урахуванням вимог п.16 ч.1 ст.3 КПК України та ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 42 040 грн. У разі внесення вказаної застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Керуючись ст.ст. 331, 372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 19.04.2020 року (включно).

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Маріуполю, Донецької області без дозволу судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, а також надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 20.02.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1