Справа № 584/1964/19
Провадження № 1-кп/584/35/20
В И Р О К
Іменем України

13.01.2020 Путивльський районний суд Сумської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю: секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Путивль угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000422 від 16 листопада 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженки с.Манухівка Путивльського району Сумської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, одруженої, працюючої на посаді птахівниці у ФГ «Натон», раніше судимої:

1) 7 листопада 2017 року Путивльським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт;

2) 19 квітня 2019 року Путивльським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту,

у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 у жовтні 2019 року проживала в квартирі ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , з дозволу останньої. 10 жовтня 2019 року близько 06 год. 00 хв. у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківській картці «Приватбанк», належній дочці ОСОБА_6 ОСОБА_5 , яка на той час перебувала на тимчасових роботах в Польщі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу зайшла до спальної кімнати, де в шафі виявила банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належну потерпілій ОСОБА_5 , та папірець з написаним на ньому пін-кодом. Після цього ОСОБА_4 таємно, умисно, з корисливою метою викрала вказану банківську картку, на якій перебували грошові кошти в сумі 7089 грн. 84 коп., і яка згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 2 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-ІІІ від 5 квітня 2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-ІІІ від 7 грудня 2000 року, «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління НБ України від 5 листопада 2014 року №705, є різновидом офіційних документів.

Після цього , ОСОБА_4 взяла вказану банківську картку та в банкоматі у будинку №29 по просп.Іоанна Путивльського у м.Путивль Сумської області о 06 год. 55 хв. цього ж дня, шляхом знімання грошових коштів з електронного банківського рахунку за допомогою банківської картки «Приватбанк», таємно, умисно, з корисливою метою викрала грошові кошті в сумі 3900 грн. Після скоєного ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникла, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на вищевказану суму.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано як злочини, передбачені ч.1 ст.357 КК України викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, а також ч.2 ст.185 КК України таємно викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час досудового розслідування 26 грудня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів.

Сторонами також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, а за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.

Заслухавши прокурора, який вважав можливим затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання, пояснення обвинуваченої, яка підтвердила, що свою вину визнає та розкаюється у скоєному, цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки затвердження угоди, яку уклала добровільно і згодна на узгоджене покарання, думку потерпілої, яка підтвердила, що добровільно уклала таку угоду, наслідки її затвердження розуміє, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

В силу ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки укладення і затвердження угоди.

Такі наслідки затвердження угоди повністю розуміє і потерпіла.

Підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду немає, оскільки сторони засвідчили, що вони досягли домовленості, яка не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, та за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно кваліфіковані правильно.

Оскільки цим кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду лише потерпілій, яка скористалася своїм правом на примирення, то умови укладеної угоди не суперечать моральним засадам суспільства, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб.

Узгоджене сторонами покарання суд вважає таким, що відповідає санкції інкримінованих статтей та ступеню тяжкості скоєних злочинів.

Щире каяття ОСОБА_4 та активне сприяння розкриттю злочину суд визнає обставинами, що пом`якшують її покарання, а обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої за ч.1 ст.357 КК України є рецидив злочину, а за ч.2 ст.185 КК України - відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше судима, щиро розкаялася, негативних характеристик на останню суду не надано, примирилася з потерпілою, узгоджене сторонами покарання може бути призначено їй та буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що укладена угода про примирення може бути затверджена.

Керуючись ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 26 грудня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000422 від 8 жовтня 2019 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, та на підставі угоди про примирення призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення вирок суду може бути скасованим за клопотанням потерпілого чи прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_1