Справа № 572/3759/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області
в складі : головуючого cудді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю :
прокурора - ОСОБА_3
представника ВК-46 - ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в м.Сарни в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Галицького районного суду мЛьвова від 21 липня 2017 року - за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.
Початок строку покарання 24.01.2017 року, кінець строку покарання 02.01.2021 року.
ВСТАНОВИВ :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений подане клопотання підтримав, пояснив, що на даний час став на шлях виправлення, працевлаштований, а тому є можливим його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування призначеного покарання.
Представник адміністрації ДУ «Катеринівська ВК-46» не заперечує проти поданого клопотання.
Із матеріалів особової справи встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Галицького районного суду м.Львова від 21 липня 2017 року за ч.2 ст.186 КК України, тобто, за вчинення тяжкого злочину.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин.
На момент подання засудженим клопотання ним дійсно відбуто 2/3 строку призначеного покарання (невідбута частина покарання становить 1 рік 01 місяць 24 дні).
Однак, обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення засудженого є, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, сумлінна поведінка та ставлення до праці. Таким чином, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у відповідній установі.
Так, відповідно до наявних в матеріалах справи довідок та характеристик ОСОБА_5 протягом усього часу відбуття покарання характеризується негативно та посередньо, як особа, що не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу та у роботах з благоустрою установи.
Таким чином засуджений характеризується до травня 2019 року.
Як вбачається із довідки про наявність стягнень та заохочень - за час відбуття покарання засуджений мав стягнення за припущене ним порушення установленого порядку відбування покарання, а саме за зберігання заборонених предметів.
Відповідно до опитувальних листів та витягів з протоколів №8 від 02 травня 2018 року, №23 від 30 листопада 2018 року та №09 від 15 травня 2019 року адміністративна комісія установи вирішила відмовити засудженому у застосуванні, відповідно, переведення до дільниці соціальної реабілітації, у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання, як такому, що не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення.
В обґрунтування поданої заяви засуджений пояснював, що він став на шлях виправлення.
Однак, такі обставини є підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в той час як для умовно-дострокового звільнення від покарання необхідним є щоб засуджений довів своє виправлення.
Матеріали особової справи засудженого доводять, що ОСОБА_5 двічі заохочувався : 9 липня 2019 року та 10 жовтня 2019 року, є працевлаштованим.
Однак, судом враховується увесь період відбуття покарання, який свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення за кілька місяців до звернення із даною заявою до суду, за час періоду, протягом якого він працевлаштований норма виробітку зазначена лише у трьох місяцях наприкінці 2019 року, що не може свідчити про повне виправлення останнього.
З огляду на сукупність досліджених доказів, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, в зв`язку з чим відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя підпис
Копія вірно
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_7