Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/669/20
У Х В А Л А
15 квітня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю слідчих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2020р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно.

В поданому клопотанні слідчий зазначив, що в провадженні СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного 01.02.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000423, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 31.01.2020р. о 21 год. 44 хв. від оператора лінії 102 до ЧЧ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що в м. Миколаєві в районі регульованого світлофором перехрестя вул. Пушкінської та вул. Адмірала Макарова відбулась ДТП, за участю автомобіля «Honda HRV», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 та пішохода ОСОБА_9 , який в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження.

Слідчий в судовому засідання своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Адвокат ОСОБА_5 та власник майна ОСОБА_6 в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого, вказавши на його безпідставність.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Як слідує із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Окрім того, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Виходячи з положень вищевказаних статей, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, оскільки у клопотанні не зазначено і не доведено наданими матеріалами, наявності ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1статті 170 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 173 КПК України, передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За такого, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, оскільки не було доведено підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 98, 167, 170 173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В клопотанні слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000423, а саме: автомобіль «Honda HRV», номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1