ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/207/20 Справа № 177/1799/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000420, за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_11 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, без місця реєстрації, останнє місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянин України, неодруженого, не працюючого, без місця реєстрації, не має постійного місця проживання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією майна.
Окрім цього, ОСОБА_8 визнано винуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
ОСОБА_8 та ОСОБА_12 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 21 червня 2018 року приблизно о 10.00 годині разом з ОСОБА_8 , який також має незняту та непогашену судимість за вчинення розбою, прийшли додому до раніше знайомого ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_13 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Надалі, перебуваючи з дозволу потерпілого ОСОБА_13 у вказаному домоволодінні, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з потерпілим ОСОБА_13 розпивали спиртні напої.
Близько 11.00 години під час спільного застілля в приміщенні кухні вказаного домоволодіння у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел на викрадення електричної пилки марки «Makita UC4051A», що належить потерпілому ОСОБА_13 .
Так, реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 встав з-за столу та зайшов до спальної кімнати, де взяв електричну пилку «Makita UC4051A», вартість якої з урахуванням зносу станом на 21.06.2018 становила 2450,00 гривень та вийшов зі спальної кімнати до приміщення кухні, однак був викритий потерпілим ОСОБА_13 , який висловив ОСОБА_7 свою категоричну відмову щодо заволодіння останнім зазначеним майном. ОСОБА_7 , не зважаючи на вимогу потерпілого ОСОБА_13 повернути йому зазначену електричну пилку, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння вище вказаним майном, розуміючи, що його дії є явними та відкритими для потерпілого ОСОБА_13 .
Після чого, ОСОБА_7 повернувся до приміщення кухні вище вказаного будинку та потерпілий ОСОБА_13 , повторно висунув останньому вимогу щодо повернення електричної пилки «Makita UC4051A», на що у ОСОБА_7 раптово виник умисел на напад на потерпілого ОСОБА_13 з метою заволодіння вище вказаним майном, що належить останньому, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_13 .
Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, повернувся до приміщення кухні, де перебували потерпілий ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , і напав на потерпілого ОСОБА_13 , взявши з кухонного столу ніж, який приставив лезом до горла потерпілого та почав висловлювати погрози його негайного застосування, які ОСОБА_13 реально сприйняв, як погрозу небезпечну для його життя та здоров`я і повідомив останньому, що має намір заволодіти будь-яким майном, яке належить потерпілому ОСОБА_13 .
Після чого, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , який усвідомлював протиправний та відкритий характер його дій і їх суспільну небезпечність, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, погодившись з ними, з корисливих мотивів, вступив в злочинну змову розподіливши між собою ролі виконавців.
Так, реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_7 в приміщенні кухні вказаного будинку стояв поруч з потерпілим ОСОБА_13 та тримав біля його горла ніж, погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я, а в цей час ОСОБА_8 встав з-за кухонного столу, за яким сидів разом з потерпілим ОСОБА_13 , та відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung J320» імеі: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який знаходився на кухонній тумбі у зазначеному приміщення разом із зарядним пристроєм до нього, вартість яких з урахуванням зносу станом на 21.06.2018 становила 1666,67 гривень разом із сім-картою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка для потерпілого матеріальної цінності не складає.
Потім, ОСОБА_8 , утримуючи при собі вказаний мобільний телефон з сім-картою мобільного оператора «Київстар» та зарядним пристроєм до нього, вийшов з помешкання потерпілого ОСОБА_13 , а ОСОБА_7 , поклавши ніж на стіл, вийшов з приміщення будинку вслід за ОСОБА_8 та взяв із собою електричну пилку «Makita UC4051A», яку перед тим виніс на подвір`я.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , утримуючи вище вказане майно при собі, залишили місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши його на свою користь та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 4116,67 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, виключити з резолютивної частини вироку відомості щодо стягнення судових витрат із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за залучення експерта для проведення експертизи №29/3.3/294 в розмірі 1144 грн. Стягнути із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові витрати за залучення експерта для проведення експертизи № 17/12.1/600 від 13.09.2018 вартістю 572 грн., в розмірі 286 грн. з кожного.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за вироком суду з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стягнуто судові витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертизи №29/3.3/294 в розмірі 1144 гривень, однак в описовій частині вироку зазначено, що судом досліджено висновок експерта №29/3.3/1758 від 18.09.2018. Відповідно до висновку експерта №29/3.3/1758 від 18.09.2018, який був долучений суду разом з матеріалами кримінального провадження, вартість проведеної експертизи складає 1144 грн., а отже, у резолютивній частині вироку невірно зазначено номер вказаної експертизи.
Окрім цього, прокурор зазначає, що відповідно до висновку зазначеної експертизи, ніж вилучений в ході огляду предмета від 25.08.2018, виготовлений промисловим способом і до категорії холодної зброї не відноситься (а.с.172-174 т.2). Між тим, в ході судового розгляду та досудового розслідування ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.263 КК України в діях-будь яких осіб не встановлено, а тому витрати на проведення зазначеної експертизи не підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки висновок зазначеної експертизи не покладено в обґрунтування вини останніх у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
За таких обставин, на переконання прокурора, відомості щодо стягнення судових витрат з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави за залучення експерта для проведення експертизи №29/3.3/1758 від 18.09.2018 в сумі 1144 грн. мають бути виключені у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення. У разі, якщо апеляційний суд дійде висновку про наявність в діях ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, адвокат просить призначити останньому мінімальну міру покарання.
В обґрунтування своїх вимог адвокат посилається на те, що вказаний вирок суду є необґрунтованим і таким, що підлягає зміні, у зв`язку з незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
Зазначає, що відповідно до показів ОСОБА_13 , ОСОБА_7 взяв з кухонного столу ніж, приставив лезом до горла потерпілого і почав висловлювати його застосуванням. Адвокат вважає, що при таких обставинах на горлі або шиї потерпілого повинні бути поріз або подряпина, але будь-які тілесні пошкодження у ОСОБА_13 відсутні.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 виніс електричну пилку із домоволодіння ОСОБА_13 задовго до конфлікту і положив її на подвір`я. За цих обставин стає питання, для чого ОСОБА_7 необхідно було висловлювати потерпілому погрози і застосовувати ніж, якщо пилка була уже викрадена.
На підставі вищезазначених обставин вважає, що в діях ОСОБА_7 склад злочину, передбачений ч.2 ст.187 КК України, відсутній, можливо в діях ОСОБА_7 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 КК України.
Окрім того, вважає, що суд дослідивши всі обставини кримінального правопорушення виніс стосовно ОСОБА_7 занадто суворе покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині кваліфікації злочину з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.
В обґрунтування своїх вимог адвокат посилається на те, що покази потерпілого, на які опирається сторона обвинувачення та суд 1-ої інстанції є сумнівними і не відповідають дійсності та повністю спростовуються показами, допитаного у судовому засіданні 21.02.2019 свідка ОСОБА_14 , яка зазначала, що дійсно бачила двох осіб, які виходили з будинку потерпілого, але за ними ніхто не біг, а самого потерпілого вона бачила пізніше і він дійсно ходив по селу і кричав, що його обікрали, але ніхто це не звернув уваги, оскільки сусіди негативно відносились до нього, а оскільки він часто був замічений за вживанням алкогольних напоїв - не звернули на це увагу.
Вважає, що провина його підзахисного за ч. 2 ст. 187 КК України не доведена, а вирок слід змінити в частині кваліфікації злочину.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та ухвалити своє рішення, яким кваліфікувати його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений вказує на недоведеність його вини у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. На переконання ОСОБА_7 суд не надав належної оцінки доказам у кримінальному провадженні, здобутим під час їх незаконного тримання у приміщенні сільради, зокрема протоколам пред`явлення осіб для впізнання від 24 серпня 2019 року. Поряд із цим, суд залишив поза увагою ті обставини, що у своїй заяві про вчинення злочину, не вказував на застосування відносно нього насильства, а про ці обставини зазначив лише в суді. При цьому до ЄРДР було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Щодо показань свідків, то жоден з них не засвідчує обставину застосування насильства, а знаряддя вчинення злочину ніж у нього не вилучався.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Обвинувачений посилається на відсутність доказів, що вказують на застосування насильства щодо потерпілого, звертає увагу суду на постійну зміну органом досудового розслідування кваліфікації його дій, а також на здійснення тиску на потерпілого. На переконання ОСОБА_15 справа щодо нього сфабрикована, що суд залишив поза своєю увагою під час судового розгляду. При цьому, обвинувачений скаржиться на незадовільний стан здоров`я, який погіршився під за час тримання його в умовах слідчого ізолятору.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які підтримали подані ними апеляційні скарги та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення скарг обвинувачених та їх захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Так, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями:

- обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які хоча і не визнали свою вину, проте не заперечували, що дійсно розпивали разом з потерпілим спиртні напої, а також засвічили, що вони покинули будинок потерпілого ОСОБА_13 , взявши пилку та телефон останнього, які в подальшому продали на ринку;

- потерпілого ОСОБА_13 , який засвідчив, що у нього вдома разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вживав алкогольні напої, а після того, як він зрозумів, що ОСОБА_7 намагається викрасти в нього бензопилу та спитавши останнього про те, чи він прийшов його грабувати, ОСОБА_7 , який стояв позаду, приставив до його горла кухонний ніж, погрожував його застосувати, тоді як ОСОБА_8 встав зі столу та вийшов, а за ним, поклавши ніж на стіл, вийшов і ОСОБА_7 . Погрозу сприймав, як реальну. Коли ОСОБА_16 вибігав за обвинуваченими, побачив, що з кухні зник його мобільний телефон;

- свідка ОСОБА_17 , який вказав на те, що поблизу будинку знайомого йому ОСОБА_13 косив траву та бачив як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 йшли в бік центру та при цьому ОСОБА_7 тримав у руках пилку та підганяв ОСОБА_8 , а після цього чув нецензурну лайку ОСОБА_13 ;

- свідка ОСОБА_14 , яка засвідчила, що бачила ОСОБА_13 в стані алкогольного сп`яніння, який стояв на проїжджій частині біля свого подвір`я та щось голосно кричав двом чоловікам, які почали від нього віддалятися;

- свідка ОСОБА_18 , який вказав на те, що влітку 2018 року незнайомі йому чоловіки, в яких він впізнає ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запропонували йому придбати мобільний телефон та електропилку, на що він погодився. В подальшому він близько тижня користувався телефоном та продав своєму знайомому ОСОБА_19 , тоді як пилку в нього викрали;

- свідка ОСОБА_19 , який засвідчив, що у знайомого на ім`я ОСОБА_20 придбав мобільний телефон, користувався близько 2-х місяців, після чого добровільно видав його працівникам правоохоронних органів, які повідомили, що вказаний телефон є викраденим.

Крім того, вина обвинувачених підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:

- протоколом огляду предмету з фото таблицею від 21.08.2018, під час якого оглянуто і вилучено мобільний телефон Самсунг, який придбаний ОСОБА_19 в червні місяці 2018 року у чоловіка на ім`я ОСОБА_20 на базарі в районі залізничного вокзалу Кривий Ріг-Головний за 1300 гривень ( а.с.38-40 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.08.2018, під час якого свідок ОСОБА_18 вказав на ОСОБА_7 , як на особу, що продав йому мобільний телефон Самсунг та електричну пилу в червні 2018 ( а.с.46-47 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.08.2018, під час якого свідок ОСОБА_18 вказав на ОСОБА_21 як на особу, що продав йому мобільний телефон Самсунг та електричну пилу в червні 2018 (а.с.50-51 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.08.2018. під час якого ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_21 , як особу яка 21.06.2018 відкрито заволоділа разом з ОСОБА_7 його мобільним телефоном та електропилою ( а.с.48-49 т.2);

- протоколом огляду місця події від 23.08.2018, яким зафіксовано огляд місця вчинення злочину - домоволодіння ОСОБА_22 (а.с. 53-59 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.08.2018, під час якого потерпілий ОСОБА_13 вказав на обставини вчинення злочину, зокрема як саме ОСОБА_7 21.06.2018 року погрожував йому ножем ( а.с.119-125 т.2);

- протоколом огляду предмету від 25.08.2018 з фото таблицею, під час якого виявлено та вилучено ніж з пластиковою ручкою чорно коричневого кольору (а.с.127-128 т.2);

- висновком експерта № 29/3.3./1758 від 18.09.2018 ніж, згідно якого вилучений 25.08.2018 в ході проведення слідчого експерименту ніж виготовлений промисловим способом і до категорії холодної зброї не відноситься (а.с.172-174 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2018, під час якого потерпілий ОСОБА_13 показав і розказав за яких обставин ОСОБА_8 і ОСОБА_7 відкрито заволоділи його майном (а.с.178-181 т.2);

- висновком експерта №17/12.1/600 від 13.09.2018, яким визначено ринкову вартість мобільного телефону та електропили (а.с. 160-164 т.2).

Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Разом із цим, перевіряючи доводи сторони захисту, колегія суддів зазначає наступне.
Під час апеляційного розгляду об`єктивно встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійсно перебували у домоволодінні ОСОБА_13 , разом з яким вживали алкогольні напої.
Як вбачається з пояснень обвинувачених, останні визнали ту обставину, що покинули будинок потерпілого, взявши його майно, а саме електропилку та мобільний телефон.
Незважаючи на те, що обвинувачені заперечували, що викрали це майно, на відсутність наміру його повертати та корисливий мотив їх дій, вказує те, що електропилку та мобільний телефон вони збули на ринку, що повністю знайшло своє підтвердження у показаннях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_23 та протоколах огляду предмету від 21.08.2018, пред`явлення особи для впізнання від 23.08.2018, 24.08.2018 та є беззаперечною обставиною.
Що стосується кваліфікації дій останніх за ч. 2 ст. 187 КК України, зокрема чи мала місце погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, то ця обставина також повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Так, на технічному записі судового засідання, під час якого було допитано потерпілого, зафіксовано як останній послідовно пояснює суду як саме ОСОБА_24 погрожував йому ножем та що потерпілий реально сприймав цю погрозу. Тож відсутні будь-які дані щодо здійснення тиску на потерпілого з приводу надання ним пояснень.
Наведені пояснення повністю відповідають протоколам слідчих експериментів, проведених за участю ОСОБА_13 , та жодних сумнів стосовно їх правдивості не викликають.
Як вбачається з пояснень, наданих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також й самим потерпілим ОСОБА_13 , останні мали добрі стосунки, що вказує на відсутність підстав у потерпілого обмовити обвинувачених.
Що стосуються пояснень свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , на необхідність дослідження яких вказує сторона захисту, то ці свідки засвідчують лише те, що бачили ОСОБА_24 та ОСОБА_8 поряд з будинком потерпілого, що не заперечують й самі обвинувачені, тому в частині доведення обставини погрози застосування насильства ці обставини доказового значення не мають.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. 2 ст. 187 КК України, та не вбачає підстав для перекваліфкації їх дій.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинувачених, колегія суддів виходить із того, що у відповідності з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, суд взяв до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України, відносить до категорії тяжких, а також характеристику особи кожного обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_7 характеризується негативно, вину не визнав, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий. Обвинувачений ОСОБА_8 характеризується посередньо, вину не визнав, не працює, без визначеного місця проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, має ряд хронічних захворювань, які потребують лікування

В якості обставин, які обтяжують покарання кожного з обвинувачених суд визнав рецидив злочинів та не встановив таких, що його пом`якшують.

Оцінюючи наведені обставини у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на визначений судом першої інстанції строк та вважає, що призначене покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

З огляду на викладене, доводи захисту про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особам обвинувачених внаслідок суворості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Поряд із цим, колегія суддів вважає слушними доводи захисту стосовно неправильного обчислення початку строку покарання.
Так, у відповідності з вимогами ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачених було затримано 27 серпня 2018 року на підставі ухвал слідчих суддів від 27 серпня 2018 року, якими щодо них застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З цього часу судом і вирішено рахувати останнім строк відбування покарання.
Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що до цього часу за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вже поводились слідчі дії, зокрема 23 серпня 2018 року проведено впізнання ОСОБА_7 та 24 серпня 2018 року ОСОБА_8 , а 24 серпня 2018 року обвинуваченим вручено повідомлення про підозру.
Наведені обставини дають підстави вважати, що фактично затримання обвинувачених відбулось раніше зазначеного у протоколі часу та статусу затриманих, вони набули з часу їх знаходження у відділенні поліції для проведення впізнання та даних, що вони залишали місце розташування органу досудового розслідування, відсутні.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
За цих обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку в частині обчислення строку відбування покарання обвинувачених, врахувавши час їх фактичного затримання.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі та в разі, якщо обвинувачуються декілька осіб, вирішує питання про стягнення процесуальних витрат щодо кожного обвинуваченого.
Колегією суддів встановлено, що в межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, проведено 2 експертизи, зокрема експертизу ножа - № 29/3.3/1758 від 18 вересня 2018 року, вартістю 1144 грн, а також викраденого майна - № 17/12.1/600 від 13 вересня 2018 року, вартістю 572 грн.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом вирішено питання про стягнення цих витрат з обвинувачених у рівних частинах, що повністю відповідає наведеним вимогам закону.
Що стосується доводів прокурора про те, що судом неправильно зазначено номер експертизи, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ці протиріччя не тягнуть за собою зміну вироку та вирішуються в порядку ст. 379 КПК України.

Отже, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора та часткового задоволення апеляційних скарг обвинувачених, їх захисників, зокрема зміни вироку лише в частині обчислення строку відбування покарання обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині обчислення строку відбування покарання.
Обчислювати ОСОБА_7 строк відбування покарання з 23 серпня 2018 року та ОСОБА_8 з 24 серпня 2018 року.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4