Справа №345/467/20
Провадження № 1-кп/345/184/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2020 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Середній Угринів Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , фізичної особи підприємця, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -
ВВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному зайнятті земельної ділянки, що спричинило значної шкоди її законному володільцю або власнику.

З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

відповідно до договору купівлі-продажу від 20.11.2017 ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_7 земельну ділянку АДРЕСА_2 загальною площею 0,100 га., кадастровий номер :42:007:0013, на яку, ОСОБА_7 , 22.05.2000 отримала державний акт на право приватної власності на землю серії I-IФ №037730, із наявним на ній об`єктом незавершеного будівництва житловим будинком. Даний договір 20.11.2017 посвідчено приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за №797.
У подальшому, з весни 2018 року, вказану земельну ділянку став використовувати у власних цілях син ОСОБА_6 - ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець, діючи умисно, маючи на меті заволодіти частиною прилеглої до даної земельної ділянки землею та у подальшому використати її для власних потреб, в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не отримавши відповідного дозволу на руйнування будівлі, яка була розташована на придбаній ділянці, власними силами у період липень-серпень 2018 року, зніс недобудований житловий будинок, який був розташований на придбаній земельній ділянці, а на його місці спорудив капітальну споруду складське приміщення, яке з одної сторони обгородив огорожею з метало профілю, а з іншого боку уклав земельну ділянку бруківкою та таким чином самовільно захопив земельну ділянку площею 0,0661 га., яка належить до комунальної власності м. Калуш.

Крім цього, ОСОБА_4 встановив на самовільно зайнятій земельній ділянці, малу архітектурну форму без фундаменту кіоск, який не використовував для здійснення підприємницької діяльності, а зберігав на вказаній земельній ділянці.

Таким чином, ОСОБА_4 , в період часу з 2018 по 2019 роки, умисно, діючи всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів самоврядування та державної реєстрації набуття необхідних та достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватись нею, не звернувшись до Калуської міської ради з заявою про надання в користування (оренду) земельної ділянки на АДРЕСА_2 , самовільно захопив земельну ділянку площею 0,0661 га., яка належить до комунальної власності м. Калуш внаслідок чого завдав законному володільцю - Калуській міській раді істотну шкоду.

Відповідно до висновку комплексної земельно-технічної експертизи № 1305/19-28/82/20-28 від 22.01.2020 в ході проведення камеральної обробки даних, що отримані під час обстеження і топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 та при співставленні даних, отриманих при проведенні камеральної обробки параметрів земельної ділянки, які зазначені в державному акті та технічній документації земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що фактичні параметри земельної ділянки не відповідають параметрам, які зазначені у правовстановлюючих документах та технічній документації, тобто має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж земельної ділянки відповідно до правовстановлюючих документів. Фактична площа земельної ділянки на 0,0661 га. більше від площі, яка зазначена у всіх правовстановлюючих документах і технічній документації із землеустрою. Ринкова вартість самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0661 га. за адресою АДРЕСА_2 становить 106119 грн. (сто шість тисяч сто дев`ятнадцять гривень), що більше ніж в 100 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

30.01.2020 між сторонами кримінального провадження прокурором та підозрюваним, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненому злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

Сторони дійшли згоди, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ст. 197-1 ч. 1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки обвинувачений на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, а також щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував шкоду.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи ту обставину, що між обвинуваченою та прокурором було укладено угоду про визнання винуватості, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.197-1 ч. 1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому, в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він розуміє права визначені ст. 474 ч. 4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.197-1 ч. 1 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами кримінального провадження покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечила щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Представник потерпілого Калуської міської ради ОСОБА_9 у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, як таку, що відповідає вимогам закону.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " … ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

До обставин, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки її зміст, а порядок укладання відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, очевидною можливістю виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Підстав для відмови у затвердженні угоди відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.01.2020, укладену в м. Калуш, в рамках кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 197-1 ч. 1 КК України, між прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 197-1 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення земельно-оціночної експертизив розмірі 10 205 грн.

Речові докази: диск в конверті стосовно земельної ділянки кадастровий номер :42:007:0013, адреса АДРЕСА_2 обмінний файл у форматі XML; оригінали документів, які стали підставою для проведення реєстрації прав та їх обмежень на земельну ділянку кадастровий номер :42:007:0013, адреса АДРЕСА_2 (договір купівлі-продажу № 797 від 20.11.2017 та інших документів на підставі яких посвідчувався вказаний договір), вилучених у приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_8 , який здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_3 , а саме:
-Договір купівлі-продажу від 20.11.2017, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з приводу придбання земельної ділянки 4, загальною площею 0, 1000 га, кадастровий номер :42:007:0013, розташованої по АДРЕСА_3 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка),

-Державний акт на право приватної власності на землю І-ІФ №037730, виданий ОСОБА_7 , всього земель 0, 1000 га,

-Витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, згідно якого площа земельної ділянки 0,1000 га,

-Кадастровий план земельної ділянки, опис меж,

-Копія паспорта та ІПН ОСОБА_7 ,

-Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_10 ,
-Копія паспорта та ІПН ОСОБА_6 ,
-Копія заяви ОСОБА_11 ,
-Копія паспорта та ІПН ОСОБА_11 ,
-Копія свідоцтва про шлюб,
-Звіт про експертно-грошову оцінку земельної ділянки,
-Інформація про земельну ділянку,
-Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави,
-Інформація з Єдиного реєстру боржників
-Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта;
які знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0000665 залишити при даних матеріалах.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя :