Справа №577/3494/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/199/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 7 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 3 березня1998 року Конотопським районним судом Сумської області за ст. ст. 141 ч. 2; 45 КК України (1960 рік) до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

2) 16 березня 2000 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. ст. 141 ч. 2; 43 КК України (1960 рік) до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 8 серпня 2003 року Ніжинським районним судом Чернігівської області за ст. ст. 186 ч. 2; 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

4) 10 листопада 2008 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. 321 ч. 4; 15 ч. 3 321 ч. 4; 309 ч. 1; 70 ч. 1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

5) 18 березня 2016 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. 357 ч. 1; 185 ч. 2; 185 ч. 3; 309 ч. 1 К|К України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 2 травня 2018 року, на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, від 20 квітня 2018 року, звільненого умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 18 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою.

Визначено строк покарання рахувати з моменту затримання 6 липня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 471,03 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений за ст. 186 ч. 2 КК України за наступних обставин.

Так, 6 липня 2019 року, близько 18 год. 40 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 6 по вул. Лазаревського у м. Конотоп, Сумської обл., помітив на тротуарі ОСОБА_8 який, тримаючи велосипед в руках, стояв та спілкувався з невстановленою досудовим розслідуванням особою. При цьому, ОСОБА_7 помітив у задній правій кишені штанів ОСОБА_8 гаманець, яким вирішив у останнього відкрито заволодіти.

ОСОБА_7 , реалізовуючи свої наміри направлені на відкрите заволодіння чужим майном, з метою власного збагачення, користуючись похилим віком ОСОБА_8 , розуміючи що його дії є відкритими, підійшов ззаду до ОСОБА_8 та, діючи повторно, відкрито викрав з задньої правої кишені штанів ОСОБА_8 належний останньому гаманець, вартістю 248 грн., в якому зберігалися грошові кошти в сумі 190 грн., банківська картка «ПриватБанку», дисконтні картки та пенсійне посвідченням на ім`я ОСОБА_8 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 438 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що суд надав невірну кваліфікацію його діям та безпідставно кваліфікував його дії за ст. 186 ч. 2 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_8 не бачив, як він вкрав з його кишені гаманець.

Звертає увагу ОСОБА_7 й на те, що до помилкової кваліфікації його дій судом призвів спрощений судовий розгляд без повного дослідження доказів. При цьому, на думку обвинуваченого, здійснення судового розгляду, у порядку ст. 349 КПК України, суперечить Конституції України і обмежує його права та свободи людини.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 звертає увагу й на суворість покарання. Як на його думку, з огляду на обставини, які пом`якшують його покарання, у суду були всі підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ст. 186 ч. 2 КК України.

Також, на думку обвинуваченого спрощений порядок судового розгляду призвів до не повного встановлення обставин, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують його покарання.

У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 змінив апеляційні вимоги та просив пом`якшити призначене йому покарання за ст. 186 ч. 2 КК України, шляхом застосування ст. 69 КК України, оскільки він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину і має позитивну характеристику, зокрема й під час його утримання в слідчому ізоляторі.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він добровільно визнавав вину у вчиненому та погодився на здійснення судового розгляду, у порядку ст. 349 КПК України, без повного дослідження доказів і суд належним чином роз`яснив йому обмеження пов`язані з порядком апеляційного оскарження.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку змінених вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів, перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, щодо визначення обсягу дослідження доказів та дотримання при цьому прав обвинуваченого ОСОБА_7 , виходячи з змінених апеляційних вимог обвинуваченого, відповідно до ст. 404 КПК України, не вбачає підстав для визнання незаконним висновку суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 186 ч. 2 КК України.

Вирішуючи апеляційні вимоги обвинуваченого щодо законності рішення суду у частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_7 за ст. 186 ч. 2 КК України, судом першої інстанції, у відповідності з ст. 65 КК України, було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , та наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують ОСОБА_7 покарання.

Так, у відповідності до ст. 66 КК України, судом до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 було визначено його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. До обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визначив рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При цьому, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є раніше неодноразово судимий, має не погашену та не зняту судимість і вчинив новий умисний корисливий злочин.

З огляду на викладене, колегія суддів знаходить законними висновки суду, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, шляхом реального відбування покарання у виді позбавлення волі у розмірі визначеного мінімальною межею санкції ст. 186 ч. 2 КК України, а саме, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності пом`якшуючих покарання обставин та позитивної характеристики ОСОБА_7 , колегія суддів знаходить необґрунтованими, оскільки всі пом`якшуючі ОСОБА_7 обставини та дані про особу обвинуваченого, на які посилається ОСОБА_7 , були враховані судом першої інстанції і, з огляду на попередні його судимості, на думку колегії суддів, не доводять можливості виправлення обвинуваченого, шляхом призначення йому більш м`якого покарання ніж передбачено мінімальною межею покарання, передбаченого санкцією ст. 186 ч. 2 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи, що призначене судом ОСОБА_7 покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі ОСОБА_7 та таким, що буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного судом ОСОБА_7 покарання, а відповідно, не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 7 жовтня 2019 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4