ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2029/20 Справа № 932/3988/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, працюючої бухгалтером в Дніпропетровському технікумі будівельно-монтажних технологій та архітектури, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000005,
за участю:
прокурорів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,
встановила:
Вказаною ухвалою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 - повернуто прокурору для усунення недоліків.
Рішення суду обґрунтовано тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно якої обвинувальний акт має містити дату та місце його складання та затвердження.

Згідно копії обвинувального акту, наданого обвинуваченій ОСОБА_6 , не містить дати його складання та затвердження, що вказує про його невідповідність нормам діючого законодавства.
Такі недоліки, позбавляють сторону захисту знати, яке саме обвинувачення висунуте ОСОБА_6 , оскільки згідно ст. 290 КПК України обвинувальний акт складається лише в тому випадку, коли прокурор або слідчий за його дорученням, визнають зібрані під час досудового розслідування докази достатніми.
Крім того, дані недоліки виключають можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті, тому що дані заходи відбуваються лише у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вказані недоліки обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , його не конкретність, суперечність, порушують право обвинуваченої, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчинені якого кримінального правопорушення вона обвинувачується, що тим самим унеможливлює якісно і в повні мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченої ОСОБА_6 на захист.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Посилається на те, що переданий прокурором передано до суду обвинувальний акт, який містить передбачені ст. 291 КПК України відомості щодо дати та місця його складання і затвердження.
За час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 лише одного разу (31.03.2020 року) викликано до слідчого, яким за бажанням обвинуваченої відразу забезпечено участь захисника та всі слідчі і процесуальні дії проводились виключно з адвокатом. Після вручення повідомлення про підозру, ОСОБА_6 і її захиснику надано доступ до матеріалів досудового розслідування, після чого того ж дня вручено обвинувальний акт. Тобто, навіть враховуючи відсутність дати його складання і затвердження, зрозуміло, що обвинувальний акт датовано 31.03.2020 року.
Вказує, що як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання будь-яких зауважень чи клопотань щодо незрозумілості, неконкретності обвинувачення або порушення права на захист ані ОСОБА_6 , ані її захисником заявлено не було, що свідчить про безпідставність посилання на це в оскаржуваній ухвалі суду.
За наявності бажання, у сторони захисту була можливість ознайомитися з обвинувальним актом, який надано до суду. Тому вважає, що зазначена підстава повернення обвинувального акта містить формальну причину та призводить до порушення загальної засади кримінального провадження як доступ до правосуддя, а саме: порушення права обвинуваченої на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки.
Під час апеляційного розгляду прокурори підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора. Вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадженні підтримали такі ж позицію.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
У підготовчому судовому засіданні, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Інших підстав для повернення обвинувального акту, а саме щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, чинним процесуальним законом не передбачено.
Крім того, вимогами ст. 314 КПК України передбачено, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду. Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Згідно вимог п. 9 ч. 2 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема, дату та місце його складення та затвердження.
Як убачається з матеріалів провадження, вказані вимоги закону стороною обвинувачення були дотримані.
Так, в обвинувальному акті зазначено дату його складання - 31 березня 2020 року та місце його складання відділення поліції в аеропорту Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Аеропорт, 42).
Таким чином, висновки суду першої інстанції на невідповідність обвинувачуваного акта щодо ОСОБА_6 вимогам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
Посилання на те, що обвинуваченій було вручено копію обвинувального акта, який не містить відомості про дату та місце його складання та затвердження, і даний факт позбавляє сторону захисту знати у чому саме обвинувачується ОСОБА_6 , є передчасним, оскільки вказане не свідчить про неконкретність обвинувачення, його суперечливість, тощо.
Так, в обвинувальному акті вказані фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину та формулювання обвинувачення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, всупереч висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала про повернення обвинувального акта прокуророві - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4