Провадження № 11-кп/4820/250/20
Справа № 686/369/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2017 року за № 0008718 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2019 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магнітогорськ, Челябинської області, Російської федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця по АДРЕСА_2 , росіянина, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від покарання за яке звільнено на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

За вироком суду 04 грудня 2017 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , в ході конфлікту на побутовому грунті зі своєю невісткою потерпілою ОСОБА_9 , умисно наніс останній в область правої руки, один удар кухонним стільцем, який він тримав у руці.

Зазначеними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу м`яких тканин правого плеча та правого передпліччя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просили його скасувати, провадження у справі закрити через недоведення винуватості обвинуваченого.

Вирок суду вважають незаконним, висновки суду, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Наведені докази не підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення. Оцінка доказів судом першої інстанції не відповідає вимогам чинного кримінально процесуального законодавства.

Суд надав неправильну оцінку показам свідка ОСОБА_10 , яка була очевидцем події, змінивши її показання. Так, остання в судовому засіданні розповіла, що під час сварки ОСОБА_9 показала її синяк на лівому плечі, тілесних ушкоджень на правій руці у потерпілої вона не бачила. Натомість, суд у своєму рішенні зазначив, що свідок ОСОБА_10 побачила у потерпілої на правій руці синяк.

Судом помилково взято до уваги показання свідка ОСОБА_11 чоловіка потерпілої, оскільки очевидцем події він не був, а про сварку дізнався від дружини через декілька годин після події, і як зацікавлена особа міг дати неправдиві показання.

Суд не взяв до уваги, як доказ невинуватості ОСОБА_7 , зухвалу провокаційну поведінку потерпілої ОСОБА_9 , що стало причиною виникнення сварки між ними.

При постановленні вироку, суд не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_7 про те, що потерпіла ОСОБА_9 створює нестерпні умови для проживання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому - останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Місцевий суд дотримався вищевказаних вимог закону.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного злочину не визнав, проте підтвердив, що у вказаний час та місці між ним та потерпілою виник конфлікт на побутовому грунті. Однак табуретом він ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не наносив, а лише піднімав його, щоб посунути ближче до себе і сісти на нього. Натомість, оскільки остання вивела його із стану рівноваги, змушений був своїм тілом, взявши її за плечі, виштовхати з кухні через двері.

Незалежно від цього, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується даними як суб`єктивних, так і об`єктивних доказів, які в деталях узгоджуються між собою, є належними та допустимими.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_9 підтверджується, що 04 грудня 2017 року, приблизно о 09 год. 30 хв., за місцем постійного проживання її та обвинуваченого, на кухні в квартирі АДРЕСА_3 , між нею та ОСОБА_7 виник конфлікт на побутовому грунті. При цьому, обвинувачений спочатку виштовхував її з кухні, а потім взяв стілець і наніс удар, від якого вона прикрилась правою рукою. Внаслідок удару їй спричинено крововилив на правій руці. В момент спричинення їй тілесного ушкодження на кухні нікого, крім неї, та ОСОБА_7 , не було. На її крики з іншої кімнати в коридор вийшла свідок ОСОБА_10 . Після цього вона викликала працівників поліції.

Такі показання потерпілої узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила, що дійсно в зазначений час та місці перебувала в вищевказаній квартирі, а почувши крик потерпілої - вийшла в коридор, де побачила як ОСОБА_7 замахнувся стільцем на потерпілу. Вона при цьому розборонила потерпілу та обвинуваченого. Після цього побачила синяк на руці у ОСОБА_9 . Також підтвердила наявність неприязних стосунків між потерпілою та обвинуваченим.

Із показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що дізнавшись від дружини ОСОБА_9 по телефону про побиття її ОСОБА_7 04.12.2017 року вранці, повернувся додому до квартири АДРЕСА_3 , де бачив почервоніння та припухлість на руці у потерпілої. Також підтвердив, що між обвинуваченим та потерпілою склались неприязні стосунки.

Такі покази узгоджуються із об`єктивним доказами. Зокрема, із даними:

-протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.12.2017 року, з яких вбачається, що 04.12.2017 року ОСОБА_9 звернулась до слідчого відділу Зарічанського ВнП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в якій зазначила, що 04.12.2017 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , наніс їй тілесні ушкодження (а.м.п. 94);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 14.12.2017 року та відеозапису цієї слідчої дії, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 показала механізм нанесення їй ОСОБА_7 одного удару стільцем , який тримав у руках, в праве плече та передпліччя, який відповідає локалізації отриманих нею тілесних ушкоджень (а.с. 100, 101);

- висновку судово-медичної експертизи № 1450 від 14.12.2017 року, якими підтверджується, що у потерпілої ОСОБА_9 станом на 04.12.2017 року, 08.12.2017 року виявлені наступні тілесні ушкодження: садна шиї, що могли утворитися від дії тупо-загострених твердих предметів, по механізму «удар-тертя»; крововиливи м`яких тканин правого плеча, правого передпліччя, що могли утворитися від ударів (удару) тупими твердими предметами (предметом) з обмеженою контактуючою поверхнею. Перераховані вище тілесні ушкодження могли утворитися від ударів руками та ногами сторонніми особами та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки). Судячи по кольору крововиливів, вони можуть мати давність утворення в межах 3-5 діб до моменту початку проведення судово-медичної експертизи 08.12.2017 року. Локалізація та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не характерні та не специфічні для їх утворення при падінні потерпілої з висоти власного зросту (а.с. 99);

- висновку додаткової судово-медичної експертизи № 1525 від 26.12.2017 року, з яких вбачається, що у потерпілої ОСОБА_9 , згідно результатів судово-медичної експертизи, станом на 04.12.2017 року, 08.12.2017 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден шиї, крововиливів м`яких тканин правого плеча, правого передпліччя. В цілому механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 може відповідати її показам під час проведення слідчого експерименту 14.12.2017 року. (а.с. 103-104).

Наведені докази є належними та допустимими, сумніви у їх достовірності у апеляційного суду відсутні, адже усі вони повністю узгоджуються між собою.

Беручи до уваги усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні у їх сукупності суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Отже, посилання апелянтів на недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

Доводи про те, що суд у своєму рішенні неправильно виклав показання свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що під час сварки ОСОБА_9 показала її синяк на лівому плечі, натомість, суд у своєму рішенні зазначив, що свідок ОСОБА_10 побачила у потерпілої на правій руці синяк, апеляційний суд не враховує, виходячи з наступного.

Як вбачається із пояснень свідка ОСОБА_10 , наданих суду першої інстанції, остання, дійсно, вказувала, що після того, як розборонила обвинуваченого і потерпілу, бачила синець на лівому плечі останньої. Однак, з врахуванням того, що з моменту події, а саме з 04.12.2017 року до надання нею пояснень - до 28.10.2019 року, минув досить тривалий час, зокрема майже два роки, вона могла переплутати на якій саме руці були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Разом з тим, наявність тілесних ушкоджень у потерпілої саме на правій руці підтверджується наведеними вище доказами, зокрема даними: травмкарти № 1230 ХМЛ МТЦ від 04.12.2017 року на ім`я ОСОБА_9 , висновків судово-медичних експертиз № 1450 від 14.12.2017 року та № 1525 від 26.12.2017 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 14.12.2017 року та відеозапису цієї слідчої дії, показань потерпілої.

Що стосується доводів про те, що суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , оскільки очевидцем події він не був, то такі апеляційний суд не враховує, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із пояснень ОСОБА_11 , останньому були відомі обставини справи, а саме про такі потерпіла повідомила йому по телефону, крім того, він особисто бачив почервоніння та припухлість на руці потерпілої.

Твердження про безпідставне врахування показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі покази є достовірними, послідовними, узгоджуються з об`єктивними доказами у справі, тому суд обгрунтовано взяв їх до уваги при ухвалені вироку.

Доводи про те, що суд не врахував провокаційну поведінку потерпілої ОСОБА_9 , апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки саме така поведінка потерпілої була врахована судом як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Посилання ОСОБА_7 на те, що потерпіла ОСОБА_9 звернулась до лікаря лише через декілька днів після вказаної події, що виключає можливість нанесення ним їй тілесних ушкоджень 04.12.2017 року, апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Так, із даних висновків судово-медичних експертиз № 1450 від 14.12.2017 року та № 1525 від 26.12.2017 року чітко вбачається, що відповідно до відомостей «Травмкарти» № 1230 ХМЛ МТЦ ОСОБА_9 , остання 04.12.2017 року об 11 годині 50 хвилин звернулась до лікаря зі скаргами на біль в ділянці правого плеча. Встановлено діагноз: забій, підшкірний крововилив правого плечового суглобу. Подряпини шиї.
Отже, потерпіла ОСОБА_9 звернулась до лікаря 04.12.2017 року, тобто відразу після нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вона не містить доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4