ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1288/19 Номер провадження 11-кп/814/405/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участі: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , українця, гр. України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого, -

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 9 225 грн. 13 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 200 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, всього 209 225 грн. 13 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 628 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 05.05.2019 р. близько 19 год., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем Мазда 323, ДРН НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Полтава-Красноград в напрямку м. Красноград Харківської області, на 31 км даної дороги, між с. Попівка та с. Верхня Ланна Карлівського району Полтавської області, діючи з необережності, виконуючи маневр "Обгін" виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106, ДРН НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_11 , що рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого пасажир автомобіля ВАЗ ОСОБА_9 отримав, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 44 від 24.06.2019 р., тяжкі тілесні ушкодження по ознаці загрози для життя. Причиною дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 299 від 24.06.2019 р., стало порушення ОСОБА_7 вимог п. 10.1 та 14.2 (в) Правил дорожнього руху, згідно з якими перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. Дане порушення з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. ОСОБА_7 в умовах даної події мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п. 10.1 та 14.2 (в) ПДР, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного йому покарання, звільнити його від призначеного покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, також зменшити розмір стягнення моральної шкоди потерпілому до 40 000 грн..

В обгрунтування зазначає, що призначене покарання є надто суворим та явно несправедливим по відношенню до нього, при його призначенні не враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю, те що на його утриманні перебуває донька, яка має І групу інвалідності, не взято до уваги і його позитивну характеристику за місцем проживання, його намагання частково відшкодувати завдану матеріальну шкоду.

Також, зазначає, що розмір стягнення завданої злочином моральної шкоди потерпілому є надто великим та не відповідає понесеним душевним переживанням потерпілого, з огляду на вимоги співрозмірності, розумності та справедливості.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, промови прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та його представника, які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

За змістом ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вироком, суд призначаючи покарання врахував характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів вчинений з необережності, прийняв до уваги обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, характер допущеного обвинуваченим порушення правил безпеки дорожнього руху, яке є грубим порушенням ПДР України, ставлення обвинуваченого до цього порушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав частково, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення та під час кримінального провадження, обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, думку потерпілого, який наполягав і наполягає на суворому покаранні у вигляді позбавлення волі, а також висновок досудової доповіді органу пробації від 22.10.2019 року, з якого вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий.

Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України.

Обране ОСОБА_7 судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення та призначив обвинуваченому справедливе покарання.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про безпідставне не врахування судом першої інстанції пом`якшуючих обставин - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, то вони є необгрунтованими. Оскільки, судом надано оцінку обставинам на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 , факти щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки ОСОБА_7 визнав вину частково, стверджуючи, що не здійснював маневр «Обгін», як про це зазначає сторона обвинувачення в обвинувальному акті та потерпілий, після ДТП не намагався допомогти потерпілому вибратися з автомобіля, де той був затиснутий, в лікарню з`явився 1 раз, де пообіцяв надати матеріальну допомогу на лікування, однак її не надав.

Така поведінка обвинуваченого не може свідчити про щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриття злочину.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення з нього надто великого розміру моральної шкоди, який не відповідає понесеним душевним переживанням потерпілого, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову належно врахував вимоги ст.23 ЦК України, згідно якої моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В ході судового розгляду потерпілий дав показання та заявив цивільний позов, в якому вказував, що отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад його здоров`я та привале лікування, курс реабілітації, порушення ритму життя, він став особою обмежено працездатним і отримав статус особи з інвалідністю ІІ групи.

За наведених обставин та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обставини вчинення злочину, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та інші наведені у вироку обставини даної справи, визначений судом першої інстанції розмір грошового відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

У звязку з наведеним колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту оголошення даної ухвали, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_12 .Рябішин.