Провадження по справі № 1-кп/752/650/20
В И Р О К
іменем України

"10" червня 2020 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке 05.11.2018 внесені до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 0010156 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, з неповною базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що тимчасово мешкає за адресо: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніш судимого 22.01.2018 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

встановив:
05.11.2018 року о 06 год 30 хв. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Daewoo» моделі «Lanos», н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по просп. Академіка Глушкова в м. Києві в напрямку до Одеського шляхопроводу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений відповідним дорожніми знаками та розміткою, діючи з необережності порушив п. 2.3 (б) і 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність та не зменшив швидкості руху, аж до повної зупинки транспортного засобу, виїхав на нерегульований пішохідний перехід де передньою правою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу поблизу буд. №22 по просп. Академіка Глушкова, з ліва на право по ходу його руху.

В результаті наїзду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав закриту травму правого передпліччя у виді уламкового перелому епіметадіафазу променевої кістки зі зміщенням уламків та відкриту травму правого гомілково-ступневого суглоба, які висновком судово-медичного експерта № 2000/е від 21.11.2018р. визнані тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк, понад 21 добу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що приїхав до Києва працювати, орендував автомобіль «Daewoo-Lanos», н.з. НОМЕР_2 , та працював на ньому водієм таксі. Мав водійський стаж не більше місяця. Їхав на останнє замовлення. Швидкість керованого ним автомобіля складала не більше 50 км/год. Він не очікував, що у такий ранковий час на пішохідному переході може з`явитися пі пішохід. Оскільки по двох боках також були припарковані інші транспортні засоби. Коли побачив пішохода, почав гальмувати, але дорожнє покриття побуло мокрим, машину понесло і відбувся наїзд на пішохода. Просить врахувати, що він вчинив наїзд ненавмисно, та мав невеликий водійський стаж. Родичі потерпілого попросили з нього суму грошей, якої у нього не було, тому він у добровільному порядку не робив ніяких виплат. Матеріальну шкоду визнає в межах заявленого у позові, а моральну частково. Також просить врахувати, що має можливість виплачувати суму щомісячними платежами у розмірі 1500грн.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 просив задовольнити цивільний позов потерпілого, який в наслідок отриманих у ДТП тілесних ушкоджень проходив стаціонарне лікування в КМКЛ №17 з 05.11.2018 по 16.11.2018р. з оперативним втручанням та медикаментозним лікуванням. Просить стягнути на користь його довірителя в рахунок відшкодування витрат на купівлю лікарських засобів, препаратів (в тому числі апарат Єлізарова) та транспортування з лікарні до місця проживання матеріальну шкоду в розмірі 8819,15грн. Окрім того зазначив, що потерпілий внаслідок отриманих під час ДТП травм переніс значні моральні страждання, фізичний біль, незручності, пережив емоційний стрес, потребував сторонньої допомоги тощо та оцінює моральну шкоду у 65 тисяч гривень. Обґрунтовуючи дії щодо пред`явлення вимог з відшкодування збитків та шкоди саме з винуватця ДТП, зазначив про те, що у страховій компанії, була застрахована цивільна відповідальність іншої фізичної особи, а не обвинуваченого.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою інших учасників судового провадження, дослідження доказів щодо обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюють, визнано судом недоцільним. При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин; сумніви у добровільності його позицій - відсутні, наслідки неможливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку - роз`яснені. Між тим, судом ухвалено рішення про дослідження доказів в частині цивільного позову, в тому числі судових експертиз.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, є доведеною. Причинно-наслідковий зв`язок між необережними діями ОСОБА_3 і наслідками у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, заподіяних ОСОБА_8 , суд вважає доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, яке відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; данні про його особу, згідно яких обвинувачений під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні інших осіб, раніш судимій за вчинення корисливого злочину.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання обвинуваченому у виді обмеження волі. Між тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставин, що її обтяжують, вчинення злочину ненавмисно, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його модлодий вік, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою, тому звільняє ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та покладає ряд обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Окрім того, до ОСОБА_3 також підлягає застосуванню додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами .

На думку суду, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Позов потерпілого про відшкодування матеріальної і моральної шкоди суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_8 зазначає, що після отриманих внаслідок ДТП травм, які призвели до тілесних ушкоджень, його було госпіталізовано до КМКЛ №17, проведено оперативне втручання та встановлений апарат зовнішньої фіксації (апарат Єлізарова). Він перебував на стаціонарному лікуванні у період з 05.11.2018р. по 16.11.2018р., а у подальшому отримував амбулаторне лікування, потребував сторонньої допомоги, яку йому надавали родичі тощо.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_8 витратив на придбання апарату зовнішньої фіксації типу АО 6900грн., а також на транспортування з лікарні до місця проживання 800грн., а всього на суму 7700грн., що підтверджується даними квитанцій, платіжного доручення, договору, які були додані по позову. Заявлена до відшкодування сума витрат на купівлю медичних препаратів та ліків, не підлягає відшкодуванню, оскільки в судовому засіданні не було надано доказів, що визначені у квитанціях ліки, пов`язані із отриманою у ДТП травмою та купувалися за призначенням. Окрім того, в судовому засіданні не були надані для дослідження оригінали відповідних платіжних квитанції.

З урахуванням наведеного, суд відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 22, ч.1 ст. 1166, ч.2 ст. 1187 ЦК України, вважає, що позов потерпілого підлягає частковому задоволенню в частині стягнення витрат на придбання лікувального апарату та послуг з перевезення, необхідність яких обґрунтовано, та здійснення яких підтверджено даними відповідних платіжних документів, а всього на суму 7700 грн. В іншій частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю.

Також судом вставлено, що 23.07.2018р. між АТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_9 укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №7173511, згідно умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобілем марки «Daewoo» моделі «Lanos», н.з. НОМЕР_2 .

Між тим, вимог до страхової компанії потерпілим у позові не заявлено.

Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Ураховуючи наведене, роз`яснення Пленуму ВССУ №4 від 1.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд визнає доведеним факт заподіяння потерпілому внаслідок неумисних дій обвинуваченого моральної шкоди, яка полягає в негативних наслідках від отриманих ним у ДТП травм, зокрема, такими наслідками суд визнає: больові відчуття, тривожні очікування щодо лікування, дискомфорт від встановленого апарату, необхідності витрачання додаткового часу для вирішення питань, пов`язаних з відновленням здоров`я тощо. При наведених вище обставинах суд визначає компенсацію завданої потерпілому моральної шкоди у розмірі 10000грн. та не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі.

Зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_3 як безпосереднього заподіювача шкоди, який керував транспортним засобом.

Враховуючи, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, його молодий вік, відсутність даних щодо розміру його неофіційного заробітку, відповідно до вимог ч.5 ст. 435 ЦПК України суд вважає за можливе розстрочити виконання вироку в частині цивільного позову строком на 1 рік зі сплатою сум відшкодування рівними щомісячними платежами у розмірі 1475 грн. (17700грн. / 12 міс).

Витрати на проведення експертизи відповідно до вимог ст. 124 КПК України також підлягають стягненню з обвинуваченого. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.371, 370, ч.2 ст.373, ст. ст.374,376 КПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1177, 1187 ЦК України, ст. 137 ЦПК, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, який також повідомляти про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаю чого без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , моральну шкоду у розмірі 10000 (Десять тисяч гривень), матеріальну шкоду у розмірі 7700 (Сім тисяч сімсот) грн., а всього стягнути 17700 (Сімнадцять тисяч сімсот) гривень, розстрочивши виконання вироку у зазначеній частині на 1 рік з дня набрання ним законної сили, встановивши щомісячні платежі у розмірі не менше 1475грн.

У задоволені інших вимог ОСОБА_8 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаю чого без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави процесуальні витрати - вартість судово-медичної експертизи в розмірі 1796 (одна тисяча сімсот дев`яносто шість) грн. 90 коп. та судово-автотехнічної експертизи в розмірі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн., а всього належну до стягнення суму в розмірі 3512 (три тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 90 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 349 КПК України.

На виконання вимог ч.3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, його захиснику, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право на отримання в суді копії вироку, вручити її обвинуваченому - негайно.

Суддя ОСОБА_1