Справа № 202/8559/19
Провадження № 1-кс/202/1683/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

26 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000258 від 07.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 17.02.2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року клопотання про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин.

У встановлений строк прокурор повторно звернувся з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.

У своєму клопотанні прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» imei № НОМЕР_1 та imei № НОМЕР_2 , мобільний телефон «Samsung», мобільний телефон «Nomi» imei № НОМЕР_3 , imei № НОМЕР_4 , мобільний телефон «Nomi» чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia» жовтого кольору imei № НОМЕР_5 , imei № НОМЕР_6 , мобільний телефон iphone 11 Pro, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон марки Xiomi та планшет, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.
Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000258 від 07.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

17.02.2020 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено вищевказане майно, яке визнано речовими доказами.

Прокурор зазначає, що водійське посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_6 , яке було вилучено під час обшуку, згідно інформації з ІПНПУ «Цунамі» було предметом посягання в рамках кримінального провадження № 0000339 від 05.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, вилучені під час обшуку речі зберігають сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, мають істотне значення для досудового розслідування.

Тому з метою збереження речових доказів, а саме запобігання ризику приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі або використання, просить накласти арешт на вилученні під час обшуку речі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що вилучені мобільні телефони не мають відношення до кримінального провадження та не належать ОСОБА_5 .
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000258 від 07.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, за фактом вимагання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в даному кримінальному провадженні 17.02.2020 року на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено мобільні телефони, планшет, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , які постановою слідчого визнані речовими доказами.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 170 КПК).

В своєму клопотанні прокурор ставить питання про накладення арешту на два мобільні телефони «Nokia», мобільний телефон «Samsung», два мобільні телефони «Nomi», мобільний телефон Іphone 11 Pro, мобільний телефон марки Xiomi, планшет, вилучені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що зазначені речі мають значення доказів у кримінальному провадженні, тобто містять відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором не наведено конкретних даних, які містять вказані речі і які можуть мати суттєве значення для кримінального провадження. При цьому безпосередньо мобільні телефони та планшет не були предметом кримінального правопорушення.

Отже, підстави для накладення арешту на вилучені під час обшуку мобільні телефони та планшет відсутні. В даному випадку орган досудового розслідування не позбавлений можливості у встановленому законом порядку оглянути вказані речі та отримати копію інформації, яка на них міститься.

В той же час слідчий суддя враховує, що згідно з долученою до клопотання інформацією вилучене 17.02.2020 року за місцем мешкання ОСОБА_5 водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 було викрадене 5 березня 2019 року (кримінальне провадження № 0000339 від 05.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України).

Отже, є підстави вважати, що вилучене водійське посвідчення відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, а тому на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, оскільки в іншому разі існує загроза приховування, знищення даної речі.

На переконання слідчого судді, в даному випадку накладення арешту на вилучене водійське посвідчення відповідає потребам досудового розслідування та не матиме тяжких наслідків, оскільки цим не порушуються права як самого ОСОБА_5 , так і інших осіб, арешт носить тимчасовий характер.

Таким чином, клопотання прокурора необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000258 від 07.11.2019 року задовольнити частково.
Накласти арешт на водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , яке було вилучене 17 лютого 2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Тимчасово вилучене майно: мобільний телефон марки «Nokia» imei № НОМЕР_1 ; imei № НОМЕР_2 , мобільний телефон «Samsung», мобільний телефон «Nomi» imei № НОМЕР_3 , imei № НОМЕР_4 , мобільний телефон «Nomi» чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia» жовтого кольору imei № НОМЕР_5 , imei № НОМЕР_6 , мобільний телефон Іphone 11 Pro, мобільний телефон марки Xiomi, планшет, повернути особі, в якої вони були вилучені.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України о 10-00 годині 2 березня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1