Справа № 466/798/19
У Х В А Л А

судового засідання

10 березня 2020року Шевченківський районний суд м. Львова у складі колегії :

головуючої-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в :

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000957 від 13.03.2018р. про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, оскільки ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу, не зменшилися.

Обвинувачений та його захисник мотиви клопотання заперечили, захисник заявила усне клопотання про заміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт.

Заслухавши доводи та заперечення учасників процесу щодо заявлених клопотань, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні клопотань суд застосовує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд керується позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України», «Авшар проти Туреччини» зазначив, що «суд відповідно до його прецедентної практики про оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презупмцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Вирішуючи по суті заявлені клопотання, суд покладає в основу положення, за якими продовження тримання обвинуваченого під вартою може бути виправданим заходом у справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу, закріпленого у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На досудовому розслідуванні обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. У строк до 31.03.2020 року неможливо завершити розгляд даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує те, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Досудовим слідством зібрані докази обґрунтованості обвинувачення у скоєнні інкримінованого злочину. Тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, суд розцінює як обґрунтований вагомий ризик можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще судом не допитані, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину, продовження злочинної діяльності, які існували на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати на даний час.

Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю, а ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні вмисного вбивства.

Європейський суд з прав людини, зокрема у пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд апеляційною інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя.

Суд вважає доцільним продовження обвинуваченому у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання суду, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

З цих підстав неможливою є зміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який ,не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , дані щодо характеристики особи, приймаючи до уваги що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на співучасників інкримінованого злочину, свідків, які в даному провадженні не допитані, тому суд дійшов висновку, що йому слід продовжити строк тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Положення п.2 ч.4 ст. 183 КПК України надають суду право при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відтак, клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на даній стадії розгляду кримінального провадження суд вважає обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. 331 КПК України,

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 01 квітня до 30 травня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області /№19/.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду .

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2