Справа № 357/1151/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003769 від 12.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженому, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 31.05.2001 Гагарінським районним судом м. Севастополь засуджений за ч. 2 ст. 140, ст.43 КК України публікація 1960 року до покарання у виді виді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна. Звільнений 18.09.2002 року з Перевальської ВК Луганської області за постановою Перевальського районного суду Луганської області 11.09.2002 р.н.,ст..53 КК України до умовно-дострокового звільнення з невідбутим строком 5 місяців 12 днів;
- 21.05.2004 Гагарінським районним судом м. Севастополь засуджений за ч. 2 ст. 186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. 05.01.2007 року з Комісаровської ВК Луганської області за постановою Перевальського районного суду Луганської області від 28.12.2006 відповідно до ст.81 КК України звільнений до умовно-дострокового звільнення з не відбутим строком 1 рік 4 місяці 2 дня;
- 26.03.2004 Ленінським районним судом м. Севастополь засуджений за ч.2 ст.186,ч.2ст.185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки ;
- 17.03.2008 Нахімовським районним судом м. Севастополь за ч. 1 ст. 296, ст. 71 КК України засуджений до позбавлення волі на 2 роки;
- 13.06.2008 Ленінським районним судом м. Севастополь засуджений за ч. 2 ст. 186, 353, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 03.12.2015 року з Катеринівської ВК Рівненської області по відбуттю строку покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Так, 04.12.2019 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману ОСОБА_6 , під приводом купівлі м`ясних продуктів, достовірно знаючи, що купюра являється сувеніром, надав останній сувенірні гроші, номіналом 500 гривень, із написом «сувенір», яка не відповідає купюрам Національного банку України відповідного зразка та номіналу, що знаходяться в офіційному обігу.
Потерпіла ОСОБА_6 , будучи введена в оману ОСОБА_4 щодо відповідності наданої їй купюри, номіналом 500 гривень, надала останньому м`ясні товари та решту грошових коштів в сумі 410 гривень, якими ОСОБА_4 незаконно заволодів, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнової шкоди на суму 500 гривень.
Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, отримані грошові кошти витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнової шкоди на загальну суму 500 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам. Щиро розкаюється у скоєному просить суд суворо не карати.
З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно .
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив закінчений умисний злочин проти власності середньої тяжкості, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді матеріальної шкоди та повне відшкодування завданих збитків.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо. Даних про схильність ОСОБА_4 до порушень громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності стороною обвинувачення суду не надано.
З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину який, негативно та критично ставиться до своїх протиправних дій, готовий нести відповідальність за вчинене, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, визнання вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на викладене, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним та іншими нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, розмір якого має бути ближчим до мінімального.
На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 12 лютого 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 70 КК України до 2 років позбавлення волі.

Судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі відсутній.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 12 лютого 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 70 КК України до 2 років позбавлення волі та остаточне покарання призначити ОСОБА_4 у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обирався, оскільки обвинувачений 19 грудня 2019 року взятий під варту у справі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 12 лютого 2020 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 12 лютого 2020 року, тобто з 19 грудня 2019 року.
Судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі відсутній.
Речові докази: сувенірні купюри, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1