Постанова
Іменем України

26 травня 2020 року

м. Київ
справа № 296/746/17
провадження № 51-5680км19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року щодо

ОСОБА_9 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Житомира, громадянина України, українця, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2018 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, та виправдано його через недоведеність того, що у його діянні є склад кримінального правопорушення.
Як встановив суд, ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що він, 08 січня 2016 року, близько 01 години 00 хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з колишньою співмешканкою ОСОБА_6 , завдав їй гітарою близько п`яти ударів у голову та в обличчя. Від отриманих ударів ОСОБА_6 впала на ліжко, а ОСОБА_9 продовжив завдавати їй удари гітарою у голову та по верхніх кінцівках. Після того, як гітара зламалась об тіло потерпілої, ОСОБА_9 завдав їй ще численних ударів кулаками у голову, в обличчя та по тулубу. Намагаючись втекти, ОСОБА_6 вибігла до коридору, де ОСОБА_9 наздогнав її, збив з ніг, та завдав їй декілька ударів ногами. У результаті дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_6 було завдало легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вироком Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 скасовано та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, та призначено за цим законом покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди - 631,45 грн, моральної шкоди 20 000 грн.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зокрема, захисник у касаційній скарзі зазначає, що з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів апеляційний суд не вправі був дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.
У запереченнях на касаційну скаргу захисника представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 просить залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а вирок суду апеляційної інстанції без зміни, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити касаційну скаргу захисника, вирок апеляційного суду скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Потерпіла ОСОБА_6 просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а вирок суду апеляційної інстанції без зміни, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Представник потерпілої ОСОБА_7 просила залишити касаційну скаргу захисника засудженого без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК, є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Апеляційний розгляд згідно з ч. 1 ст. 405 КПК здійснюється згідно правил судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК.
Відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Отже, вирок апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, як це передбачено ст. 370 КПК, а його зміст має відповідати вимогам ст. 374 КПК.
За правилами ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнаними доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
При вивченні матеріалів кримінального провадження було встановлено, що суд апеляційної інстанції цих вимог закону не дотримався.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що не погодившись з вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 , прокурор та представник потерпілої ОСОБА_6 подали на нього апеляційні скарги.
Зокрема, в апеляційних скаргах прокурор та представник потерпілої ОСОБА_6 просили виправдувальний вирок скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, та призначити йому за цим законом відповідне покарання, зазначали про істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, про незаконність визнання письмових доказів сторони обвинувачення у провадженні недопустимими, а також зазначали про необґрунтованість виправдання ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні. При цьому прокурор просив повторно дослідити ряд письмових доказів та допитати ряд свідків обвинувачення під час апеляційного розгляду справи.
Як вбачається зі змісту журналу судового засідання за 06 березня 2019 року, апеляційний суд, розглянувши клопотання прокурора, у відповідності до ст. 404 КПК, постановив задовольнити це клопотання та дослідити письмові докази у провадженні, щодо допиту свідків відмовити ( а.п. 57 т. 2).
Разом з цим, задовольнивши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції, у порушення вимог статей 23, 94, 370, 404 КПК, так і не дослідив під час апеляційного розгляду письмові докази у провадженні, втім дав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції та послався на них, як на доказ винуватості засудженого, не зважаючи на те, що саме ці докази суд першої інстанції поклав, серед іншого, в основу свого рішення про виправдання ОСОБА_9 .
Так, відповідно до статей 23, 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які було отримане у порядку, передбаченому ст. 225 КПК.
Таким чином, апеляційний суд, у порушення вимог закону, ухвалюючи свій вирок дав іншу, ніж суд першої інстанції оцінку письмовим доказам у провадженні, не дослідивши їх, що є несумісним із гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин вирок Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки апеляційним судом були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Допущення таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування даного вироку згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року,
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню

не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3