Справа № 512/380/19
Провадження № 1-кп/507/10/2020
У Х В А Л А
"24" січня 2020 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
в присутності обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куган Учкурганського району Наманганської області Республіки Узбекистан, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого тренером-викладачем ДЮСШ «Олімп», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 України,
04.07.2018 року на адресу Любашівського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду надійшли зазначений обвинувальний акт й додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Ухвалою судді від 09.07.2019 року вказаний обвинувальний акт призначений для розгляду в підготовчому судовому засіданні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , потерпілий та його представник просили призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 для розгляду в судовому засіданні.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України. Так,в обвинувальному акті зазначено не конкретне обвинувачення, в обвинуваченні не вказано при виконанні яких обов`язків знаходився потерпілий в момент вчинення злочину, вказані припущення, є посилання на докази, не вказані обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не вказано розмір збитків.
Вислухавши у часників судового провадження, дослідився обвинувальний акт та додані до нього документи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Положення ст.291 цього ж Кодексу встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього,а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а за ч.4 цієї ж норми закону, надання до суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
З огляду на ст.ст. 110, 283 зазначеного Кодексу, всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а у відповідності до ч.4 ст.291 цього Кодексу, надання до суду інших, ніж передбачених цією ж нормою закону, документів до початку судового розгляду, - забороняється.
Відповідно до ст.7 вказаного Кодексу, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження, а згідно зі ст.2 цього Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури.
За приписами ч.1 ст.337 означеного Кодексу, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п.13 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.
Проте, при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 , ані слідчим, ані наведені вище вимоги закону дотримані не були, оскільки при викладені фактичних обставин й формулювання обвинувачення розглядуваний обвинувальний акт містить посилання на висновок судово-медичної експертизи з визначення ступені тяжкості отриманих потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, а також припущення щодо можливості спричинення тілесних ушкоджень кулаком, ногою і іншими подібними предметами та на речовий доказ - відеозапис проведення рибоохоронного рейду, які є в розпорядженні органу досудового розслідування та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриває сутність означених доказів обвинувачення, що суперечить положенням ч.ч. 2, 4 ст.291 КПК України, відповідно, та у свою чергу свідчить про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження судом доказів, що за переконанням суду, є неприпустимим.
Зазначені вище обставини суперечать принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, що закріплено у ст.ст.7, 8, 22, 23 КПК України.
Разом з цим, викладені обставини, а саме розкриття стороною обвинувачення сутності наведеного доказу до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактичне ставить ще на стадії підготовчого провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.7 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.
Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013 року, в якій були встановлені порушення п.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що принцип «рівності зброї» у наданні сторонами доказів, передбачає зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді, а також встановлює, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище ніж інша сторона.
Викладені вище обставини невідповідності обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 вимогам ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, у контексті приписів ст.ст. 2, 7, 9, 22, 23, 109-110, 283 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю, визнаються судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які фактично нівелюють принципи безсторонності та неупередженості суду, безпосередності дослідження ним під час судового розгляду кримінального провадження по суті доказів сторін, принципів рівноправності та змагальності сторін, що унеможливлюють призначення до судового розгляду означеного обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, є повернення зазначеного акту прокурору, для усунення протягом розумного строку виявлених судом недоліків.
Що стосується твердження захисника щодо викладення в обвинувальному акті неконкретного обвинувачення не вказано якою рукою нанесено удари (кулаком, долонню), а також які службові обов`язки виконував потерпілий, не зазначення обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, розміру заподіяних збитків, то суд вважає, що вказані порушення можуть бути усуненні прокурором в ході розгляду справи шляхом зміни обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.
Суддя Любашівського
районного суду
Одеської області: ОСОБА_1