Дата документу 02.04.2020 Справа № 554/2266/20
Провадження № 1-кс/554/3554/2020
УХВАЛА
Іменем України

02 квітня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 яка полягає у невизнанні потерпілим, -

в с т а н о в и в:

02 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді із скаргою в якій просив визнати протиправну бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань м.Полтава ОСОБА_4 щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального злочину; відмінити постанову слідчого від 19.02.2019 р. в кримінальному провадженні № 0000036 від 18.01.2019 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_2 , як таку, що не відповідає нормам чинного законодавства.
В обґрунтування скарги вказував, що у провадженні територіального відділу державного бюро розслідувань в м.Полтава перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000036 від 18.01.2019 за його заявою від 05.12.2018 р. ОСОБА_2 04.11.2019 р. було додатково подано клопотання про визнання потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. 12.03.2020 року він отримав листа в якому містилася копія постанови про відмову у задоволенні клопотання. Зазначає, що постанова слідчого не вмотивована, не містить жодних підстав вважати, що заявнику не завдано шкоди. Тому змушений звернутись до слідчого судді.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомляли.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч.3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтава, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 18.01.2019 до ЄРДР за №0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
04.11.2019 ОСОБА_2 звернувся до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтава із клопотанням про визнання його потерпілим в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000036 від 18.01.2019 року.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого у м.Полтава, ОСОБА_3 від 19.02.2019 року ОСОБА_2 було відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000036 від 18.01.2019 року.
Вказана постанова вмотивована тим, що заявником не наводиться даних про завдання безпосередньо діями старшого слідчого Інгулецького ВП КВП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 моральної, фізичної або майнової шкоди. Також відсутні які-небуть інші об`єктивні дані, що дають підстави вважати, що діями старшого слідчого Інгулецького ВП КВП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 спричинено заявнику будь-яку моральну, фізичну або майнову шкоду.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, такі ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обаствини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора , зокрема, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ч.1,2,3 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і в зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, узагальнюючи практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, у листі № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року вказував, що відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг. Відповідно до Рекомендації Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 р. під поняттям "потерпілий" слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.

За таких обставин, приходжу до висновку, що процесуального статусу потерпілого особа набуває з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення до слідчого, прокурора. Виявивши при прийнятті заяви наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочинає розслідування, вручивши потерпілому пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки, або з моменту подання нею вже після початку розслідування заяви про залучення до провадження як потерпілого і вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що в матеріалах справи достатньо даних які вказують на те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим взагалі належним чином не вмотивована, а тому скарга в частині вимог про визнання потрпілим є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом з тим, беручи до уваги, що клопотання ОСОБА_2 про визнання потерпілим слідчим було розглянуто із прийняттям процесуального рішення, то бездіяльність останнього не вбачається, тому вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ч.2 ст. 376 КПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 яка полягає у невизнанні потерпілим - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_3 від 19.02.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000036 від 18.01.2019 року.
В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м.Полтави ОСОБА_1