ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/5128/19 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2814/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
УХВАЛА
Іменем України

12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09.08.2019р. відносно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Димитров Донецької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження закрито.
Суд мотивував своє рішення тим, що під час підготовчого судового засідання було встановлено, що ОСОБА_8 , згідно з наданою медичною документацією дійсно страждає на сіндром залежності, потребує лікування від нього, лікування від цього сіндрому розпочала добровільно, без мети ухилення від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню ч.4 ст.309 КК України, істотним порушенням вимог кримінального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 06.09.2018р. у справі №450/3304/17, згідно якої, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребує лікування від неї, чи дійсно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставили за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 відповідно до довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» дійсно страждає на синдром залежності, потребує лікування від нього, лікування від цього синдрому розпочала добровільно, без мети ухилення від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Так, згідно довідки (т.1 а.с.19-20) ОСОБА_8 25.06.2019р. направлена для проходження курсу добровільного лікування з відповідним діагнозом, а згідно усвідомленої згоди особи на амбулаторну психіатричну допомогу від 25.06.2019р., вона надала добровільну згоду на лікування в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» (т.1 а.с.17).

Відповідно до ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випаду встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому, особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, якій медичним закладом встановлено відповідний діагноз.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що на обґрунтування клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України обвинувачена в суді першої інстанції зазначила про те, що вона добровільно, з метою лікування від наркологічної залежності, звернулась до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з метою лікування від наркоманії та успішно пройшла курс такого лікування, щиро розкаялась у вчиненому злочині.

Крім того, на переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_8 проходила лікування виключно з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Звернулася вона до лікувального закладу та розпочала лікування ще до початку судового розгляду по суті обвинувачення в суді першої інстанції і об`єктивних підстав недовіряти поясненням ОСОБА_8 про те, що до лікувального закладу вона звернувся з метою вилікуватися від наркоманії колегією суддів також не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують наявність у ОСОБА_8 захворювання, пов`язаного з наркоманією, а також факт добровільного звернення нею до лікувального закладу та проходження курсу лікування, отже остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, із закриттям кримінального провадження щодо неї.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що така позиція не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.09.2018р. у справі № 450/3304/17, які врахував суд першої інстанції, оскільки у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , з огляду на досліджені в суді апеляційної інстанції документи та інші обставини, колегією суддів встановлені підстави для застосування до обвинуваченого положень ч.4 ст.309 КК України.

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_8 не потребувалалікування від наркоманії, а їїдії були спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення районного суду було прийнято за результатами повного, об`єктивногосудового розгляду із додержанням вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09.08.2019р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді