Справа №592/4092/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/230/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/4092/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не судимий,

визнано винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , згідно якої вирок суду підлягає зміні з включенням до його вступної частини даних про вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 квітня 2012 року та про кваліфікуючу ознаку «повторність». В іншій частині вирок залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред?явленому обвинуваченні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчих експертиз 461 грн. 62 коп.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що обвинувачений є особою, яка не має судимостей, оскільки за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 квітня 2012 року судимість обвинуваченого була б погашена 17 березня 2017 року, однак обвинувачений злочин по даному кримінальному провадженні вчинив 10 грудня 2016 року, тобто до настання строку погашення судимості, тому в даному випадку буде наявна кваліфікуюча ознака «повторність».

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , 10 грудня 2016 року, близько 22 год. незаконно проник до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і перебуває з користуванні їх матері ОСОБА_13 , і не виявивши цінних речей для викрадення, покинув територію вищезазначеного домоволодіння.

Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_7 , 10 грудня 2016 року, близько 22 год. 20 хв., шляхом проникнення до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , намагався здійснити таємне викрадення майна належного ОСОБА_14 на загальну суму 244 грн, однак не довів свій злочинний до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий поліцейськими при спробі покинути місце події.

Крім того, ОСОБА_7 , 24 листопада 2017 року, близько о 00 год. 45 хв., діючи повторно, шляхом проникнення до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив таємне викрадення майна ОСОБА_9 на загальну суму 580 грн.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, яка вимоги апеляційної скарги не підтримала, потерпілого, який вважав вирок суду законним, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляційною скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України за обставин викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій в поданій апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфіковані вірно.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності включення до вироку кваліфікуючої ознаки «повторність» шляхом зміни вироку, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, статтею 408 КПК України передбачено, що зміна вироку або ухвали суду судом апеляційної інстанції можлива у разі:

1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;

2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення;

3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення;

4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Натомість стаття 420 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Таким чином, включення судом апеляційної інстанції до вироку кваліфікуючої ознаки «повторність», що була виключена судом першої інстанції є ніщо інше як погіршення становища обвинуваченого, тобто зачипання питань, що прямо стосуються пред?явленого обвинувачення, зокрема, його обсягу.

Таким чином, законом прямо визначено, що питання порушенні прокурором в апеляційній скарзі можуть бути вирішення виключно шляхом ухвалення судом апеляційної інстанції вироку, натомість прокурор перед судом апеляційної інстанції не порушує питання ухвалення нового вироку.

Оскільки суд апеляційної інстанції при вирішення питань, що стосуються погіршення правового становища обвинуваченого не може виходити за межі апеляційних вимог (ч. 2 ст. 404 КПК України), а прокурором питання ухвалення вироку не порушено перед судом апеляційної інстанції, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність процесуальних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4