Справа № 360/389/19
УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 01 січня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з професійно-технічною освітою, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , судимостей не має відповідно до ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, 31 грудня 2018 року, близько 23 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого тимчасового проживання, в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень та реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, цілеспрямовано наніс ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , численні удари руками та ногами в ділянку голови, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми - гематом та саден обличчя (клінічно), рани лівої вушної раковини, крововиливів в м`які тканини голови, крововиливів під тверду мозкову оболонку, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, забою головного мозку, травматичного крововиливу у речовину мозочка (справа), набряку-набубнявіння головного мозку, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння, внаслідок якої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла в неврологічному відділенні Бородянської ЦРЛ.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 04 січня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 березня 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 квітня 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 06 червня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 серпня 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 01 серпня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 вересня 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 листопада 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 05 листопада 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 січня 2020 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 лютого 2020 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 20 лютого 2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 квітня 2020 року.

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до двох місяців.

Вислухавши думки обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , які не заперечували проти продовження строку тримання під вартою, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого, свідчать про наявність ризиків, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому необхідно продовжити дію обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.
Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 06 червня 2020 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_7