Справа № 361/3306/19
Провадження № 1-кп/361/250/20
У Х В А Л А
ПІДГОТОВЧОГО СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ
=====================================================================

24 лютого 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари отриманий від прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області обвинувальний акт з додатками внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000768 від 09 серпня 2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Київської області, громадянин України, із середньою освітою, одружений, маючий на утриманні малолітніх дітей - дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працючого, зареєстрований та проживаючий АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в :
10 травня 2019 року до Броварського міськрайонного суду Київської області від прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000768 від 09 серпня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, які складаються з обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, розписок про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування під час досудового розслідування запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 не застосовувались.
Ухвалою суду вказані матеріали кримінального провадження були призначені судом до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявив клопотання про повернення, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувального акта, який не відповідає унормованим в ст. 291 КПК України імперативним вимогам, прокурору для усунення недоліків.

Так, адвокат ОСОБА_5 зазначив, що відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Однак, в обвинувальному акті не вказано час, місце, спосіб та інші обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив, мета його вчинення, а тому не виконані вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України тобто не висунуто ОСОБА_4 чіткого обвинувачення і не зрозуміло в чому обвинувачується його підзахисний.

Крім цього, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображено повні відомості про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, а в перелічених у реєстрі відсутні необхідні дані. В порушення вимог ч. 4 ст. 278 КПК України у повідомленні про підозру слідчим невірно зазначено правову кваліфікацію злочину, який інкримінують його підзахисному. Також в порушення вимог ст. 109, 110 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування внесено сторонні матеріали, що не є процесуальними рішеннями у даному кримінальному провадженні. В розділі даного реєстру «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії зазначено, що ОСОБА_4 08 лютого 2019 року вручено підозру та пам`ятку про процесуальні права, що також не відповідає дійсності, що підтверджено ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року. Враховуючи вказані ним недоліки просив повернути обвинувальний акт прокурору, для виконання вимог ст. 291 КПК України, зокрема складання належного обвинувального акта з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення, оскільки на його думку формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відсутнє.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 посилаючись на його необґрунтованість.

Будь-яких інших клопотань від учасників підготовчого судового засідання не надійшло.

Заслухавши в підготовчому судовому засіданні учасників судового розгляду, суд встановив наступне.

Суд, у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам передбаченим статтею 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України повідомлення про підозру повинно містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

За правилами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є процесуальним документом, що визначає предмет судового розгляду; в разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку, відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 374 КПК України, має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням всіх обставин кримінального правопорушення. В доктрині кримінального процесу фактичною моделлю вчиненого злочину є фабула обвинувачення, а правовою моделлю - формулювання обвинувачення: короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі та фабули обвинувачення. Питання дотримання слідчим і прокурором вимог статті 291 КПК України стосовно форми та змісту обвинувального акту з`ясовується судом саме в підготовчому судовому засіданні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права. Однією з гарантій права на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції є негайна і детальна поінформованість обвинуваченого про характер висунутого проти нього обвинувачення, при цьому суд має схилятися до вибору на користь «змістовного», а не «формального» поняття звинувачення, про що йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Девеер проти Бельгії». В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, у будь-якому випадку надані йому відомості повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки до адекватного захисту, а в рішеннях «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999, «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006, «Даллас проти Угорщини» від 01.03.2001 суд вказав, що надання повної детальної інформації стосовно пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду; право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 ст. 6 Конвенції. В рішенні ЄСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 констатовано, що обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Аналіз положень п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 20, 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у їх взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що тільки конкретне обвинувачення, зрозуміле обвинуваченому за змістом, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не містить в собі суперечностей, вважається належним чином сформульованим і таким, яке породжує у особи необхідність здійснення захисту від нього.

Із змісту обвинувального акту вбачається, що при його складанні не дотримано цих вимог закону, оскільки направлений обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого конкретного обвинувачення обвинуваченому, не викладено і не розкрито об`єктивну сторону злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України, не вказано конкретного часу, місця вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, не зазначено в чому саме ОСОБА_4 обвинувачується, лише зазначено, що його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України.

На думку суду, в обвинувальному акті слід викласти фактичні обставини провадження, які були встановлені в ході досудового розслідування, а потім зазначити конкретне обвинувачення щодо обвинуваченого, тобто вказати в чому він обвинувачується, згідно з статтею КК України.

Недетально викладене обвинувачення в обвинувальному акті з порушенням засад ст. 91 КПК України є незрозумілим для обвинуваченого і порушує його право на захист.

У п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Ця норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення інших даних або даних з обмеженою інформацією.

Так, органом досудового розслідування в порушення вимог ст. 109 КПК України в реєстр матеріалів досудового розслідування внесено сторонні матеріали, що не є процесуальними рішеннями.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» № 8 від 24.10.2003 року, роз`яснено, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

З врахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження, з допущеними порушеннями прокурором вимогами чинного законодавства суттєво утруднює з`ясування судом обставин і робить неможливим здійснення обвинуваченими належного захисту, чим грубо порушуються гарантовані законом процесуальні права на захист, передбачені п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України.

Ухвалення судового рішення за таких обставин, у будь-якому разі може бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Щодо думки про можливість зміни обвинувачення в судовому засіданні, то суд вважає таку думку безпідставною, оскільки такі порушення законодавства виявлені на цьому етапі, повинні бути усунутими безпосередньо при їх виявленні, а не проводити тривалі судові процеси в яких змінювати обвинувачення, тим самим порушуючи принцип загальних засад кримінального провадження, зокрема ст. 7 п. 21 КПК України розумності строків.

Таким чином, на думку суду, допущені порушення чинного законодавства, грубо порушили права учасників судового провадження, унеможливлюють суд в послідуючому постановити законний, обґрунтований і вмотивований вирок відповідно до вимог ст. 314 КПК України.

Неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. ст. 109, 291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 міра запобіжного заходу не обиралась.

Прокурор в судовому засіданні щодо міри запобіжного заходу обвинуваченим ніяких клопотань не заявляв, тому суд не вважає за необхідне застосовувати йому запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000768 від 09 серпня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України повернути прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.

Зобов`язати прокурора усунути вказані недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1