Справа № 305/422/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/726/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Уні, Унінського району, Кіровської області, Російської Федерації, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з вищою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше не судимому,

обвинуваченому за ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, до 20.05.2020.
В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Рахівського районного суду знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення. Під час розгляду кримінального провадження, зокрема, дослідженні матеріалів клопотання прокурора, суд прийшов до висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, його незаконного впливу на потерпілу та свідків, які ще не допитані судом та вчинення іншого злочину. Тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом визнано обгрунтованим. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання ризиків, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним, та достатнім, а також відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу. Також, при вирішенні питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 судом враховувалась тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років).Тому строк запобіжного заходу продовжено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що обвинувачення є необґрунтованим, оскільки згідно пояснень потерпілої, у період смерті батька, 04.02.2020 о 04 годині, обвинувачений лише приїхав додому з м. Львів та знайшов батька лежачим на підлозі в непритомному стані. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 , неявка яких із урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурор та обвинувачений повідомлені відповідно до вимог закону; що обвинувачений ОСОБА_5 не подавав заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший день ; що у розгляді апеляційної скарги приймає участь захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 , який не заперечував щодо розгляду контрольного провадження за відсутності прокурора та обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано врахував і те, що обвинувачений ОСОБА_5 не працює, не має утриманців, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, який має наслідком смерть потерпілого.

Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, за яке йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу чи свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачення є необґрунтованим, оскільки згідно пояснень потерпілої, у період смерті батька, 04.02.2020 о 04 годині, обвинувачений лише приїхав додому з м. Львів та знайшов батька лежачим на підлозі в непритомному стані, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують і не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на період судового розгляду, але не більше ніж на 2 місяці (до 20.05.2020).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підлягає з`ясуванню в ході судового розгляду кримінального провадження, однак, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та покарання, яке передбачено за його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищезгаданих ризиків, запобіганню яких, на переконання апеляційного суду, буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що спричинив смерть людини.

На будь-які інші факти у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі сторона захисту не посилалася в ході розгляду апеляційної скарги.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, до 26.05.2020 включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :