ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1594/20 Справа № 184/394/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ Покровський виправний центр №79 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року у задоволенні подання начальника Державної установи "Покровський виправний центр (№79)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженої ОСОБА_7 відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів аналізуючи участь засудженої ОСОБА_7 у самодіяльних організаціях засуджених установи та виховних заходах, які проводяться в установі, суд звертає увагу на те, що згідно довідки про соціально-виховну роботу із засудженою ОСОБА_7 , остання протягом 2018 року брала активну участь як у зазначених заходах, так і в роботі самодіяльних організацій. Проте, після відмови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області 03.01.2019 року в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України поведінка засудженої змінилась, про що свідчить те, що остання взагалі не брала участі у виховних заходах у 2019 та 2020 роках, та протягом 2019 року лише один раз брала участь у роботі самодіяльних організацій. І лише на початку 2020 року, тобто безпосередньо перед другим зверненням установи до суду з подання на застосування умовно-дострокового звільнення, засуджена ОСОБА_7 стала дотримуватись належної поведінки.

Засуджена ОСОБА_7 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року та звільнити ОСОБА_7 умовно достроково від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що на момент подачі подання її невідбутий строк складав 1 рік 1 місяць, що є строком менш ніж 1/3 від не відбутого покарання та відповідає вимогам п. 2 ст. 81 КК України для звернення до суду з даним клопотанням.
Вважає, що висновок суду про те, що вона не стала на шлях виправлення не відповідає дійсності.
Крім того, на її думку відсутність зауважень є доказом її виправлення.
Зазначає, що активна участь у трудовому та соціальному житті колективу обмеженою в рамках виправного центру є показником її виправлення.

Засуджена в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи апелянта про наявність підстав для застосування в данному випадку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно з матеріалами провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженої, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджена не довела своє виправлення, тому не може бути звільнена умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження убачається, що засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання з 29.11.2014 року. За час перебування в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» характеризувалась задовільно, мала два заохочення, та два стягнення, які зняті в установленому законом порядку. До Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» прибула 28.10.2017 року із Державної установи «Приазовська виправна колонія (№107)», де характеризувалась позитивно, мала одне заохочення, стягнень не мала. По прибуттю до установи була працевлаштована до господарського обслуговування, днювального відділення № 2 СПС, у зв`язку з виробничою необхідністю переведена до підприємства установи, робітником з комплексного обслуговування та ремонту будинків. Техніку безпеки праці на робочому місці дотримується. До праці ставиться сумлінно, даний об`єм роботи виконує. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має два заохочення, стягнень не має. У взаємодії з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбаченні законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Підтримує соціальний зв`язок з рідними шляхом телефонних розмов та побачень.
Разом з цим, після відмови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області 03.01.2019 року в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України поведінка засудженої змінилась, про що свідчить те, що остання взагалі не брала участі у виховних заходах у 2019 та 2020 роках, та протягом 2019 року лише один раз брала участь у роботі самодіяльних організацій. І лише на початку 2020 року, тобто безпосередньо перед другим зверненням установи до суду з подання на застосування умовно-дострокового звільнення, засуджена ОСОБА_7 стала дотримуватись належної поведінки.
Таким чином, доводи апелянта про те, що вона досягла прогресу у напрямку виправлення та зазнала змін, спростовуються вищевикладеним.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження апелянта про те, що вона довела своє виправлення і готова до правослухняної поведінки без відбування покарання є голослівними, оскільки матеріали провадження свідчать про недосягнення такої мети покарання як виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових злочинів.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4