Номер провадження 11-кп/816/595/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше неодноразово судимого, останнього разу: 02 жовтня 2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 , просить змінити вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2019 року, яким його визнано винним за ч.2 ст. 185 КК України та остаточно призначено покарання у виді 2 роки 1 місяць позбавлення волі та ухвалити новий, яким призначити йому остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми, ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_7 засуджується цим вироком та засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2018 року, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 20 червня 2018 року.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 429 гривень.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано положення ст. 66 КК України, де визнано 3 пом`якшуючи обставини, а саме: визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, а обтяжуючих обставин по справі, як наголошує апелянт, судом встановлено не було. Крім того, просить звернути увагу на те, що він не оспорює відповідно до статті 349 КПК України своєї провини і учасники провадження також підтримують його позицію, а тому вбачає підстави для пом`якшення призначеного йому покарання, а саме замість 2 роки 1 місяць позбавлення волі на 2 роки позбавлення волі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали, письмових заперечень на подану апеляційну скаргу не надійшло.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 20 квітня 2018 року близько 15.30 години ОСОБА_7 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно та таємно від оточуючих, перебуваючи в приміщенні магазину «Економ-клас» по вул. Миру, 30 в м. Суми, з кишені куртки викрав мобільний телефон «Asus» вартістю 3186 гривень, який належав ОСОБА_9 , чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку, є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувався у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого судом вірно кваліфіковані ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Таким чином, висновки суду в цій частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України не перевіряються.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 належним чином враховував особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, пом`якшуючі покарання обставини.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання: визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст.67 КК України судом встановлено не було.

Однак, беручи до уваги дані щодо особи обвинуваченого, який є судимою особою, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарань обставин, вік обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі, з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім того, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання суд першої інстанції, дотримався вимог ч.4 ст. 70 КК України, та шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2018 року, правильно визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Що стосується доводів апеляційного скарги ОСОБА_7 , щодо можливості застосування до нього покарання у виді 2 років позбавлення волі замість призначеного судом покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки всі вказані апелянтом обставини, судом першої інстанції були досліджені, їм надана відповідна оцінка та були враховані при призначенні покарання. Більше того, вимоги апелянта зводяться виключно до його не згоди з призначеним покаранням в 1 місяць позбавлення волі, щодо визначеного судом 2 років позбавлення волі, він заперечень не має, і при цьому жодних обґрунтувань, чому саме з одним місяцем позбавлення волі не згоден, обвинувачений не вказав.

Зокрема, щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про неповне врахування судом першої інстанції положення ст. 66 КК України, то їх колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання: визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а щодо наявність інших, додаткових обставин, які пом`якшують покарання, ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не вказав, а лише перерахував ті, які встановлені судом.

Також доводи апелянта, щодо пом`якшення призначеного йому покарання через те, що він не оспорює відповідно до статті 349 КПК України своєї провини, на переконання колегії суддів, в даному випадку, не виступають безумовною підставою для задоволення вимог його апеляційної скарги, оскільки визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, судом першої інстанції, як зазначено вище, було враховано при призначенні ОСОБА_7 покарання та визнано обставиною, яка пом`якшує останньому покарання, а посилання обвинуваченого на ст. 349 КПК України, свідчить лише про його згоду на проведення спрощеного порядку дослідження доказів.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, оскільки зазначений вирок, у тому числі в частині призначеного покарання, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також є справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни вироку суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження також не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4