Справа №639/2656/19
Провадження №1-кп/639/126/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2020 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000164 від 30.01.2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000164 від 30.01.2019 року, відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 відповідно до ч.3 ст.331 КПК України заявлено клопотання про продовження дії відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли, у зв`язку з чим не має підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили усні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що будь-які наведені прокурором у своєму клопотанні ризики відсутні, вони обидва мають сім`ї, дітей, не збираються ухилятися від суду.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Судові засідання по справі неодноразово відкладались через неявку свідків, які належним чином повідомлялися судом про день та час розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили.

Згідно матеріалів справи, вказана вище міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого обрана судовою колегією 18.03.2020 року та продовжена судом до 16.05.2020 року.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні умисного злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за які кримінальним законом визначено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на час затримання ОСОБА_8 постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з цивільною дружиною та її дітьми. ОСОБА_9 постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_2 разом з дружиною та неповнолітніми дітьми, молодший з яких страждає на тяжку хворобу, що підтверджується матеріалами, наявними у справі.

Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України». «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України».

При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти . При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії».

Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою Суду, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків і знищення доказів за кримінальною справою не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, коли свідки у встановленому законом порядку не допитані з вини сторони обвинувачення, а докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується.

Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Суду збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну.

Також при розгляді клопотання судом враховується і інша практика Європейського суду з прав людини з даного питання. Так, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у п. 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», пункт 26. Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції.

Таким чином, на даний час суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на даний час не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилалася в судовому засіданні.

Аналізуючи вказане вище, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, вік обвинувачених, наявність у них постійного місця проживання, сім`ї, їх стану здоров`я, тривалість розгляду даного провадження, яка викликана, зокрема, неявкою в судове засідання свідків, суд вважає, що на даний час необхідно змінити відносно обвинувачених запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, яке забезпечить їх належну процесуальну поведінку.

Керуючись вимогами ст. ст. 177, 181, 183, 194, 369, 372 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про зміну відносно обвинувачених запобіжного заходу на більш м`який - задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на цілодобовий домашній арешт за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на цілодобовий домашній арешт за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

У зв`язку зі зміною запобіжного заходу покласти на обвинувачених наступні обов`язки:

не відлучатися з місця постійного проживання, зазначеного в ухвалі, цілодобово;

з`являтися до суду за першою вимогою;

здати на зберігання до органу, який здійснює виконання даної ухвали свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Звільнити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з-під варти в залі суду негайно.

Строк дії ухвали в частині домашнього арешту 2 місяці, тобто до 12 липня 2020 року включно.

Виконання ухвали доручити Новобаварському ВП ГУНП в Харківській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору та направити до ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3