Справа № 288/284/20
Провадження № 1-кс/288/62/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

12 березня 2020 року . смт. Попільня

Слідчий суддя Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника СВ ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області клопотання заступника начальника ВП- начальника СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000068, від 07 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Начальник СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

На обґрунтування клопотання начальник СВ Попільнянського ВП зазначає, що у провадженні СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000068 від 07 березня 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 09 год. 00 хв., до чергової частини Попільнянського ВП надійшло повідомлення начальника сектору превенції ОСОБА_6 , про те що поблизу будинку за адресою с. Мохначка, вул. Травнева 16, Попільнянський район зупинено автомобіль ГАЗ 66 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 де у кузові вказаного автомобіля знаходиться деревина порід «сосни», а документи під час зупинки автомобіля на вказану деревину у перевізника відсутні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки ГАЗ моделі 66, д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_8 , який проживає за адресою: с. Поташ, Тельнівського району Черкаської області. Автомобіль знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_5 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 .

В ході огляду місця події, проведеного 07.03.2020 поблизу будинку за адресою с. Мохначка, вул. Травнева 16, Попільнянського району слідчим тимчасово вилучено автомобіль марки ГАЗ моделі 66, д.н.з. НОМЕР_1 та деревину в кількості 5,787 м. куб.

Тимчасово вилучений автомобіль марки ГАЗ моделі 66, д.н.з. НОМЕР_1 та деревина в кількості 5,787 м. куб зберігаються на майданчику тимчасового зберігання вилучених та арештованих транспортних засобів при Попільнянському ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області за адресою смт. Попільня, вул. Фомічова, 6 Попільнянського району Житомирської області.

Постановою слідчого від 07.03.2020 автомобіль марки ГАЗ моделі 66, д. н. з. НОМЕР_1 та деревину породи «сосна» в кількості 5,787 куб. м. визнано речовими доказами.

У ході проведення досудового розслідування допитано свідка ОСОБА_5 , який зазначив, що у грудні 2019 року придбав у Попільнянському лісництві «Коростишівський лісгосп АПК» деревину породи «сосна» у кількості 5,787 м. куб. за 2000 грн. та на підтвердження має товарно- транспортну накладну (далі - ТТН) №053195 від 27.12.2019.

У ході досудового розслідування, ОСОБА_5 надано слідчому, у рамках кримінального провадження № 0000068, у добровільному порядку ТТН №053195 від 27.12.2019.

Відповідно до пунктів 1, 3 наказу Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 №961/707 затверджено спеціалізовану форму товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс), що додається. Встановлено, що товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) за формою, затвердженою пунктом 1 цього наказу, є обов`язковою для державних підприємств (структурні підрозділи: лісництва, склади, цехи) при обліку, первинному відпуску та перевезенню деревини.

У ході огляду документу 10.03.2020 встановлено, що ТТН №053195 від 27.12.2019 складена, у відповідності до додатку №7 до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні за Формою №1-ТН, про відпуск деревини з кварталу 25 виділ 23 обхід 6 ОСОБА_9 масою 5,787 м. куб. породи «сосна», який скріплений штампом Попільнянського лісництва ДП «Коростишівський лісгосп АПК» та печаткою ДП «Коростишівський лісгосп АПК», що не відповідає вимогам наказу Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 №961/707.

Крім цього, автомобіль марки ГАЗ моделі 66, д. н. з. НОМЕР_1 є майном, яке використане як знаряддя та засіб перевезення деревини без, встановленої законодавством, документації, а деревина породи «сосна» в кількості 5,787 м. куб. має ознаки незаконно зрубаної деревини, оскільки відсутня законна документація на її відпуск.

Відповідно до пункту 11.1 наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування , та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Однак, при перевезенні 07.03.2020 зазначеної деревини водієм ОСОБА_7 документів, встановлених форм, по первинному відпуску та перевезенню деревини не виявлено, що може у подальшому призвести до приховування, зникнення, знищення, передачі майна іншим особам вказаного майна.

На підставі викладеного начальник СВ просить накласти арешт на автомобіль марки ГАЗ моделі 66, д.н.з. НОМЕР_1 який на праві власності належить ОСОБА_8 , який проживає за адресою: с. Поташ, Тельнівського району Черкаської області та знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_5 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 та деревину породи «сосна» в кількості , 5,787 куб. м, які зберігаються на майданчику зберігання тимчасово вилучених та арештованих транспортних засобів при Попільнянському ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області, за адресою: смт. Попільня, вул. Фомічова, 6, Житомирської області.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, слідчого, які просили задовольнити дане клопотання, власника та користувача майна, свідка, дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Попільнянського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000068, від 07 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 статті 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно вимог статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 частини 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети,

що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
В судовому засіданні встановлено, що близько 09 години 00 хвилин, до чергової частини Попільнянського ВП надійшло повідомлення начальника сектору превенції ОСОБА_6 , про те що поблизу будинку за адресою с. Мохначка, вул. Травнева 16, Попільнянський район зупинено автомобіль ГАЗ 66 д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 де у кузові вказаного автомобіля знаходиться деревина порід «сосни», а документи під час зупинки автомобіля на вказану деревину у перевізника відсутні.

Відповідно до протоколу допиту свідка від 09 березня 2020 року, ОСОБА_5 , зазначив, що у грудні 2019 року придбав у Попільнянському лісництві «Коростишівський лісгосп АПК» деревину породи «сосна» у кількості 5,787 м. куб. за 2000 грн. та на підтвердження має товарно- транспортну накладну (далі - ТТН) №053195 від 27.12.2019.

ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що дану деревину придбав у Попільнянському лісництві ДП «Коростишівський лісгосп АПК» по накладній. При транспортуванні деревини автомобіль марки ГАЗ моделі 66, д.н.з. НОМЕР_1 поламався в зв`язку з чим деревину змушений був залишити у знайомого. Після ремонту автомобіля здійснив перевезення даної деревини породи лосна. Інших накладних у паперовому вигляді в наявності не має.

ОСОБА_7 перевозив вантаж у вигляді деревини породи «сосна» у кількості 5,787 м. куб., які належать ОСОБА_5 , на вантажному автомобілі марки «ГАЗ 66 д. н. з НОМЕР_1 » з дозвільними документами на їх перевезення, що підтверджується товарно транспортною накладною № 053195 від 27 грудня 2019 року, яка додана до клопотання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, власники майна не мають статусу підозрюваних у кримінальному провадженні №0000068, від 07 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, а отже, не є суб`єктами статті 170 КПК України, на підставі чого, правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебувало в їх власності немає.
Постановою слідчого від 07 березня 2020 року - автомобіль марки ГАЗ моделі 66, д. н. з. НОМЕР_1 та деревину породи «сосна» в кількості 5,787 куб. м. визнано речовими доказами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначив, що накладна виписана Попільнянським лісництвом ДП «Коростишівський лісгосп АПК» та скріплена штампом, підпис його помічника. Електронні накладні виготовляються його підприємством з 01 лютого 2020 року.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Будь-яких підтверджень чи інших доказів, щодо перевезення вантажу, а саме: колод дерева породи сосна, без відповідних документів на даний вантаж, слідством не надано, а навпаки в матеріалах справи є дозвільний документ на їх перевезення.

Зважаючи на те, що у клопотанні слідчим не доведено, що дане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, не доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, слідчим суддею не встановлена наявність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що накладення арешту на майно може мати негативні наслідки для власника майна та особи яка ним користується, яка зумовлена обмеженням права власності на майно, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про арешт вказаного у клопотанні майна.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі "Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Згідно частини 1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Крім того, в клопотанні слідчого про накладення арешту на вищевказане майно не наведено будь-яких ризиків, а саме, щодо підстав про можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно не відповідають фактичним обставинам справи та положенням статей 132, 170, 172, 173 КПК України.

Згідно із частиною 3 статті 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 131-132, 170-173, 371-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника ВП- начальника СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000068, від 07 березня 2020 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1