Дата документу 16.01.2020 Справа № 332/3607/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/6/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/3607/16-кДоповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.2, ст.15 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003246, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 із доповненнями до неї на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого слюсарем збірником металоконструкцій ТОВ «Ніка-Буд», який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого 12.02.2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2014 року, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 27.08.2016 року, приблизно о 04-00 годині, ОСОБА_8 , будучи особою раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, діючи повторно, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, розподіливши ролі при вчиненні злочину між собою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшли із особою, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, до каналізаційного колодязя телефонного зв`язку, розташованого на тротуарі біля ПАТ «Запоріжвогнетрив» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 1, став спостерігати за перехожими та проїжджаючими автомобілями, з метою забезпечення безперешкодного скоєння крадіжки телефонного кабелю та своєчасного попередження про можливу небезпеку особу, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. В той же час, особа, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, реалізуючи спільний намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, заздалегідь знаючи, що у вищезазначеному колодязі телефонного зв`язку знаходиться обрізаний телефонний кабель, заліз до нього, звідки передав на гору ОСОБА_8 телефонний кабель марки ТПП 100x2x0,4, який належить ПрАТ «Фарлеп-Інвест». Після чого, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 разом з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, застосовуючи власну фізичну силу, руками почали його витягувати з колодязя на протилежний бік вулиці, тим самим намагалися викрасти кабель марки ТПП 100x2x0,4 довжиною 120 метрів, вартістю 39 гривень 84 копійки за 1 метр, у зв`язку з чим могли спричинити ПрАТ «Фарлеп-Інвест» матеріальну шкоду на загальну суму 4780 гривень 80 копійок. Однак, витягнувши приблизно 50 метрів зазначеного кабелю, побачили автомобіль патрульної поліції, після чого, залишивши кабель на землі, намагались втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, але були затримані працівниками патрульної поліції.

В результаті чого, ОСОБА_8 та особа, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та необґрунтованим, прийнятим з істотним порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, в основу обвинувачення покладені недопустимі докази. Вважає, що стороною обвинувачення не було доведено в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 185 КК України. Зазначає, що в якості доведеності винуватості обвинуваченого суд послався, зокрема на свідчення свідків, проте безпосередньо допитані перед судом шляхом проведення прямого та перехресного допиту, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 надали суперечливі покази, тому за приписами ст. 17 КПК України мав би бути врахований принцип невинуватості, а неточності та суперечності в показаннях свідків тлумачитися на користь обвинуваченого. Також суд необґрунтовано послався на свідчення свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_14 щодо їх аналогічності, не відобразивши взагалі їх пояснень, що є порушенням приписів КПК України щодо безпосередності дослідження доказів та обґрунтованості вироку суду на показах свідків. Суд не врахував, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_13 (які були понятими при складанні протоколу огляду місця події) пояснили суду про невпевненість щодо особи, присутньої в залі суду як на особу, яка була затримана працівниками поліції. Суд послався в якості доказу на протокол огляду місця події від 27.08.2016 року, який є неналежним та недопустимим доказом через його хибність та складаність (оформлення) в порушення вимог ст.ст. 237, 103-105 КПК України щодо вилучення та опису з конкретною ідентифікацією викраденого майна та детальним описом проведених слідчих дій з занесенням усіх присутніх осіб, в тому числі представників підприємств «Укртелекому». В якості доказу суд послався на письмові матеріали, зокрема заяву та довідку представника ПрАТ «Фарлеп-Інвест», протокол огляду предмету від 29.08.2016 року, постанову про визнання речовим доказом, розписку від 29.08.2016 року про отримання на відповідальне зберігання, постанову про виділення матеріалів від 31.10.2016 року, постанову про закриття провадження від 31.10.2016 року, копію лікарського свідоцтва, які як окремо, так і в сукупності не підтверджують винуватості ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину, а лише відображають процесуальні рішення та порядок та рух розслідування кримінального провадження. Також суд послався у вироку на речові докази, які були досліджені та оглянуті в залі суду, проте суд ніяким чином не обґрунтував своє рішення про доказовість зазначеного доказу, оскільки за матеріалами обвинувального акта викрадене майно складає кабель довжиною 120 м, тоді як шляхом перевірки (зміряння) було встановлено довжину кабелю 121 м, також суд не звернув уваги щодо походження зазначеного речового доказу та його фіксування (із зазначенням ідентифікаційних характеристик: маркування, січіння, довжина), опечатування та пломбування упаковки. Суд не обґрунтував у вироку чому зазначені неточності та процесуальні порушення визнані судом як належні та допустимі докази. Суд не звернув увагу на ті обставини, що свідки обвинувачення взагалі не могли пояснити якої довжини був кабель, а за матеріалами провадження в документах зафіксований кабель різної довжини. Також судом не було перевірено обставин щодо вартості викраденого майна, оскільки стороною обвинувачення в якості доказу на обґрунтування вартості викраденого майна була долучена довідка про вартість, надана представником потерпілого, натомість за нормами КПК України джерелом доказів є виключно висновок експерта.
На підставі викладеного, просить дослідити та надати правову оцінку доказам у кримінальному провадженні, а саме свідченням свідків, заслухати записи свідчень усіх свідків для встановлення суперечностей, дослідити письмові докази та оглянути речовий доказ кабель. Скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за недоведеністю винуватості у скоєнні злочину.

16.01.2020 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній зазначає, що суд першої інстанції постановив вирок без з`ясування та доведеності обов`язкової обставини, що підлягає доказуванню, а саме вид і розмір шкоди, завданої злочином, а також предмет злочинного посягання судом не з`ясовано предмет викрадення, його ідентифікуючі ознаки та вартість. Зазначені обставини підлягають обов`язковому доказуванню, оскільки впливають на правильність вирішення кримінального провадження, зокрема кваліфікуючі ознаки, які відмежовують відповідальність особи за нормами адміністративного законодавства (про адміністративні правопорушення) від відповідальності за нормами кримінального законодавства. Натомість, судом без належного мотивування та обґрунтування було встановлено предмет злочинного посягання кабель марки ТПП 100х2х04 довжиною 120 метрів, що суперечить встановленому фактично при розгляді кримінального правопорушення в суді першої інстанції, не було з`ясовано маркування кабелю, за обміром довжини кабелю виявилася невідповідність вказаній довжині. Також судом не було перевірено доводів сторони обвинувачення про визначення вартості предмета викрадення з урахуванням вимог законодавства щодо доведеності обставин передбаченими способами доказування, зокрема висновками експертів, які взагалі не долучалися до матеріалів провадження. Суд безпідставно послався у вироку на дійсну вартість викраденого майна на підставі довідки.
Враховуючи викладене, просить повторно дослідити предмет викрадення кабель та речові докази, які за матеріалами кримінального провадження було вилучено з місця події, оскільки вони були досліджені судом першої інстанції з порушенням та не повністю. Вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за недоведеністю винуватості у скоєнні злочину.

Під час апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 прохав не досліджувати повторно докази, про які він зазначав в своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, який прохав задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 із доповненнями до неї задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 вимог і положень зазначених законів дотримався.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та відмовився від дачі показань.

Не дивлячись на повне невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина підтверджується в повному обсязі доказами, дослідженими і перевіреними в ході судового розгляду, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав суду, що 26.08.2016 року він заступив на чергування в складі ПА 252 разом із поліцейським ОСОБА_11 , проїжджаючи по вул. Північне шосе, приблизно о 1 годині 27.08.2016 року звернули увагу на двох хлопців, які перебігали дорогу, перед їх автомобілем. У подальшому, вони повернулись в Заводський район, де спинились у парку, розташованому біля вул. Північне шосе. Спочатку почули, а потім побачили двох хлопців, які підозріло себе поводили, та почали за ними спостерігати приблизно час півтора. Бачили як один з хлопців, менший зростом, спускався у колодязь телефонного зв`язку, а інший хлопець, більш високий зростом, залишався на поверхні та спостерігав за навколишньою обстановкою. Через деякий час, хлопці перебігали дорогу, і один з них, знову спускався до іншого колодязя, а інший стежив за обстановкою. Так вони робили декілька разів. Люки колодязів хлопці відкривали удвох. Про те, що побачили сповістили напарників з інших ПА. У подальшому побачили, як один з хлопців, що був у колодязі, передав на поверхню іншому хлопцю кабель, виліз з колодязю та удвох почали тягти на поверхню кабель. Оскільки все це вони бачили з далекої відстані, та боялись спугнути підозрілих осіб, оповістили напарників ПА 216, які були неподалік, раптово з`явились та почали переслідувати хлопців з метою затримання. Під час затримання хлопці намагались втекти, перелізли через паркан, однак все ж таки, були затримані поліцейськими ОСОБА_16 та ОСОБА_14 . Виявилось, що затриманими були Тімошин і Добрянський, які намагались «вирішити це питання на місці», оскільки, як пояснив ОСОБА_17 «у нього був хвіст», мається на увазі непогашена судимість. На місце пригоди була викликана слідчо-оперативна група, яка проводила відповідні заходи. Він, разом із напарниками здійснював охорону місця пригоди. Під час відпрацювання парку, маршруту пересування затриманих, були виявлені ножівка, викрутка, рукавички. На поверхні перебувало приблизно до 30 метрів фрагменту кабелю, інша частина була у колодязі, коли дістали весь фрагмент пошкодженого кабелю, його розмір приблизно був за 100 метрів;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який підтвердив обставини, що мали місце 27.08.2016 року та дав суду аналогічні показання, що й свідок ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав суду, що 26.08.2016 року він заступив на чергування в складі ПА 216 разом із поліцейським ОСОБА_14 27.08.2016 року в нічний час, екіпаж ПА 252 повідомив про двох підозрілих хлопців в районі парку по вул. Північне шосе, за якими вони стежать, та які виконують дії, схожі на викрадення кабелю. В подальшому, надійшло повідомлення, що підозри підтвердились, оскільки хлопці з колодязю тягнуть кабель. Він разом із напарником виїхали на місце пригоди, при під`їзді побачили двох хлопців, що тягнули з люку кабель. Побачивши поліцейську машину хлопці почали втікали, перестрибнули через паркан та побігли на територію овочесховища заводу «Запоріжсталь». Вони почали їх переслідувати. При затриманні, хлопці скинули з рук рукавиці. Застосовувався спеціальний захід кайданки. Затримані представились як ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Один з хлопців пропонував «вирішити питання на місці». Отримавши відмову від пропозиції, почали казати, що не причетні до крадіжки кабелю. Зазначені події відбувались приблизно о 4 годині ранку. На місце пригоди була викликана слідчо-оперативна група, у подальшому приїхали представники «Укртелекому», які разом із Добрянським витягнули весь пошкоджений кабель, розмір якого був більше 100 метрів. Під час відпрацювання парку, маршруту пересування затриманих, були виявлені ножівка, викрутка, рукавички;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який підтвердив обставини, що мали місце 27.08.2016 року та надав суду аналогічні показання, що й свідок ОСОБА_12 , зазначивши, що він також приймав безпосередню участь у затриманні ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав суду, що він був присутнім у якості понятого при оформленні протоколу огляду місця події, пов`язаного з викраденням телефонного кабелю приблизно о 5 годині ранку 27.08.2016 року. Відбувалось це на перехресті вул. Тепличної та вул. Північне шосе біля заводу «Запоріжвогнетрив». Були присутні поліцейські та двоє затриманих чоловіків, один з яких є обвинувачений ОСОБА_8 . Біля затриманих на землі лежав один кінець телефонного кабелю. Інший кінець кабелю доставав один із затриманих з колодязя у присутності працівників поліції. Цей кабель мірявся шагами, приблизний його розмір більше 100 метрів. Після складання протоколу він його підписав та покинув місце події;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав суду, що він також був присутнім у якості понятого при оформленні протоколу огляду місця події, пов`язаного з викраденням телефонного кабелю приблизно о 5 годині ранку 27.08.2016 року, та надав суду аналогічні показання, що й свідок ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду місця події від 27.08.2016 року, згідно змісту якого, оглядалась ділянка місцевості на перехресті вул. Теплична та вул. Північне шосе в м. Запоріжжі, де були виявлені ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , біля них, на землі лежав кабель у полімерній обмотці, який тягнувся на протилежний бік вулиці, довжиною 50 метрів. Другий кінець кабелю перебував у колодязі. При витягуванні всього фрагменту кабелю, його довжина склала приблизно 145-150 метрів. Кінець кабелю мав сліди перерізу. Крім того, за парканом були виявлені дві пари рукавиць, у лісосмузі ножівку та викрутку;

- заявою та довідкою представника ПрАТ «Фарлеп-Інвест» про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, причетних до замаху на викрадення 28.08.2016 року телефонного кабелю марки ТПП 100*2*0,4, довжиною 120 метрів, загальна вартість якого складає 4780,80 грн.;

- протоколом огляду предмету від 29.08.2016 року, згідно змісту якого оглядався телефонний кабель, вилучений під час огляду місця події від 27.08.2016 року. Кабель марки ТПП 100*2*0,4, довжиною 120 метрів, переданий на відповідальне зберігання представнику ПрАТ «Фарлеп-Інвест», в присутності якого він оглядався;

- постановою від 29.08.2016 року про визнання 120 метрів телефонного кабелю марки ТПП 100*2*0,4 речовим доказом, який був оглянутий безпосередньо в судовому засіданні;

- розпискою від 29.08.2016 року представника ПрАТ «Фарлеп - Інвест» про отримання ним на відповідальне зберігання речового доказу;

- постановою від 31.10.2016 року про виділення матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_19 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України;

- постановою від 31.10.2016 року про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_19 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із смертю останнього;

- копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_19 від 20.10.2016 року за № 3516.

Суд належним чином дослідив ці та інші докази у провадженні у їх сукупності з точки зору належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку.

Зазначені докази, узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, виключають сумніви у причетності ОСОБА_8 до умисного скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому правильно обґрунтував ними його обвинувачення.

Доводи захисника про те, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 надали суперечливі покази є безпідставними, з таких підстав. Так, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 є співробітниками поліції, які 26.08.2016 року заступили на чергування.
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що під час їхнього чергування вони звернули увагу на двох хлопців, які себе підозріло поводили та стали за ними спостерігати. Після того, як виявилося, що хлопці почали діставати з колодязя кабель, вони оповістили напарників ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які приїхали на місце вчинення правопорушення та почали переслідувати хлопців з метою їх затримання.
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 повідомили суду, що під час їхнього чергування від екіпажу у складі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надійшло повідомлення про те, що двоє підозрілих хлопців виконують дії, схожі на викрадення кабелю. Вони виїхали на місце пригоди та побачили двох хлопців, які тягнули кабель з люку. Побачивши поліцейську машину, хлопці почали тікати, а вони стали їх переслідувати з метою затримання.
Таким чином, показання вказаних свідків узгоджуються між собою, є логічними, послідовними та не містять суттєвих суперечностей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які підривають один одного.

Твердження апелянта про те, що суд необґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 щодо їх аналогічності, не відобразивши взагалі їх пояснень, є неспроможними, оскільки вказані свідки надали такі ж покази, що й свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відповідно, а тому вважав за можливе не відображати одні й ті ж пояснення, та узагальнив ці пояснення, вказавши, що вони є аналогічними показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , що не є порушенням кримінального процесуального законодавства.

Посилання захисника стосовно того, що районний суд не врахував, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_13 (які були понятими при складанні протоколу огляду місця події) пояснили суду про невпевненість щодо особи, присутньої в залі суду як на особу, яка була затримана працівниками поліції, є неспроможними, оскільки, відповідно до вироку суду, вказані свідки показали суду, що вони були присутні у якості понятих при оформленні протоколу огляду місця події, де були присутні поліцейські та двоє затриманих чоловіків, один з яких є обвинувачений ОСОБА_8 , якого вони бачили в судовому засіданні.

Доводи захисника стосовно того, що протокол огляду місця події від 27.08.2016 року є неналежним та недопустимим доказом через порушення вимог ст.ст. 237, 103-105 КПК України щодо вилучення та опису з конкретною ідентифікацією викраденого майна та детальним описом проведених слідчих дій з занесенням усіх присутніх осіб, в тому числі представників підприємств «Укртелекому», є необґрунтованими. Так, протокол огляду місця події складений у відповідності до ст.ст. 104-106, 237, 223 КПК України та містить усі необхідні відомості, будь-яких зауважень з приводу його складання не надходило.

Твердження захисника про те, що заява та довідка представника ПрАТ «Фарлеп-Інвест», протокол огляду предмету від 29.08.2016 року, постанова про визнання речовим доказом, розписка від 29.08.2016 року про отримання на відповідальне зберігання, постанова про виділення матеріалів від 31.10.2016 року, постанова про закриття провадження від 31.10.2016 року, копія лікарського свідоцтва, не підтверджують винуватості ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину, а лише відображають процесуальні рішення, порядок та рух розслідування кримінального провадження є помилковими, з огляду на те, що зазначені письмові докази є належними та допустимими та у сукупності з показаннями свідків та іншими письмовими доказами доводять факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину.

Посилання адвоката, що за матеріалами обвинувального акта викрадене майно складає кабель довжиною 120 м, тоді як шляхом перевірки (зміряння) було встановлено довжину кабелю 121 м нічим не підтверджуються. Навпаки, зі змісту вироку вбачається, що в судовому засіданні безпосередньо було оглянуто речовий доказ кабель марки ТПП 100х2х0,4, довжиною 120 метрів.

Доводи апеляційної скарги, що суд не звернув уваги щодо походження речового доказу та його фіксування (із зазначенням ідентифікаційних характеристик: маркування, січіння, довжина), опечатування та пломбування упаковки є необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна заява та довідка представника ПрАТ «Фарлеп-Інвест», в яких містяться дані щодо маркування, довжини та вартості викраденого телефонного кабелю.

Доводи про те, що свідки обвинувачення взагалі не могли пояснити якої довжини був кабель, а за матеріалами провадження в документах зафіксований кабель різної довжини є неспроможними, з огляду на те, що під час огляду місця події, вилучений із колодязя кабель мірявся кроками, тому було встановлено його приблизний розмір. В подальшому, довжина та маркування кабелю було встановлено під час огляду предмету, що було зафіксовано у відповідному протоколі огляду від 29.08.2016 року.

Твердження захисника про недоведеність розміру дійсної вартості викраденого майна, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які висновки експертизи щодо вартості викраденого майна, також є неспроможними, оскільки розмір збитків, завданих потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна і вартість такого майна є встановленою, так як в матеріалах провадження наявна довідка ПрАТ «Фарлеп-Інвест» від 14.09.2016 року № 195/01-10/03-4 про вартість викраденого майна (т. 1, а.п. 63).

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Тобто, положення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України встановлюють обов`язок слідчого або прокурора звернутися із клопотанням до слідчого судді про призначення експертизи у випадку необхідності визначення розміру матеріальних збитків, якщо вартість викраденого майна неможливо визначити за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину. У випадку ж встановлення вартості викраденого майна за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розміру відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді, призначення експертизи не є обов`язковим.

З цих же підстав є неспроможними й доводи апеляційної скарги захисника, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 повинні бути кваліфіковані не за кримінальним законом, а за законом про адміністративні правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, з яким згодна колегія суддів, призначено із дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 із доповненнями до неї залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4