Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/117/20
Номер провадження № 1-кс/376/34/2020
УХВАЛА

"16" січня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

старшого слідчого СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_3 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, про арешт майна-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, в обгрунтування якого зазначив, що СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 14.01.2020 року, за підозрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наданні неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.01.2020 року, поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 4 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , відповідно до дислокації сил та засобів Сквирського ВП, заступили на денну зміну 14.01.2020 року, перебували на службі по нагляду за безпекою дорожнього руху в складі автопатруля на службовому автомобілі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 по території оперативного обслуговування Сквирського району.

Виконуючи свої посадові обов`язки, визначені ЗУ «Про Національну поліцію» та відповідними посадовими інструкціями, під час здійснення автопатрулювання по вул. Центральній с. Рогізна Сквирського району Київської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виявлено автомобіль «Славута» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 ..

В подальшому поліцейським ОСОБА_5 в ході розмови із ОСОБА_4 висунуто вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль, на що водій ОСОБА_4 повідомив, що вказані документи у нього відсутні.

В ході розмови із ОСОБА_7 було встановлено, що останній має ознаки перебування в стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, після чого водію запропоновано пройти тест на виявлення ознак алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та повідомлено про порушення ним п. 2.9а правил дорожнього руху та необхідність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в разі перевищення допустимої норми алкоголю в крові.

В цей час, у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що не мав права керувати транспортним засобом, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що вчинив порушення правил дорожнього руху, за яке передбачена адміністративна відповідальність, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення, у тому числі з можливим вилученням транспортного засобу та з метою уникнення адміністративної відповідальності, виник злочинний умисел спрямований на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього адміністративного протоколу за порушення пункту 2.9а «Правил дорожнього руху».

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на пропозицію надати та надання службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього адміністративного протоколу за порушення ним пункту 2.9а «Правил дорожнього руху», близько 13 години 30 хвилини, 14.01.2020 ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 4 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представились та мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході розмови висловив словесну пропозицію надати поліцейським ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів за невилучення у нього транспортного засобу.

При цьому, ОСОБА_4 , не звертаючи уваги на неодноразові попередження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, продовжуючи свій злочинний намір, близько 13 год. 30 хвилин перебуваючи в службовому автомобілі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом та розуміючи, що надає неправомірну вигоду службовій особі, надав останнім грошові кошти в сумі 500 гривень.

Згідно ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" та відповідного наказу Сквирського ВП ГУНП в Київській області, поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 був оснащений нагрудною відеокамерою, якою зафіксовано протиправні дії ОСОБА_4 .

В подальшому, в ході проведення огляду місця події, зокрема службового автомобілю поліцейських, виявлено та вилучено купюру номіналом 500 гривень, 2011 року, серії ЛА 2320724, поміщено до спец пакету № 2463220, приєднаного до протоколу огляду місця події.

Заслухавши слідчого, та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5, ч. 7ст.237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Частиною другою ст. 170 КПК України передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Також системний аналіз положень ст.ст.167,170,172,174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вищевказані грошові кошти, мають ознаки речових доказів та відповідають вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, доведено необхідність накладення арешту на майно, що було тимчасово вилучене, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 171, 172, 173, 175 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2020 року за № 0000019 про арешт майна - задовольнити.

З метою забезпечення кримінального провадження накласти арешт на майно, на вилучені в ході огляду місця події від 14.01.2020 року, із службового автомобіля Сквирського ВП ГУНП в Київській області «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти, а саме: купюру номіналом 500 (п`ятсот) грн. 2011 року, серії ЛА 2320724.

Згідно ч.1 ст.175 КПК України копії ухвали направити слідчому та прокурору, для негайного виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя