Ухвала
22 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 303/3245/18

провадження № 51-3529ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції ОСОБА_4 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001217 щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Як убачається із змісту касаційної скарги, прокурор порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПКу касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте прокурор подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПКє підставами для скасування чи зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексусуд касаційної інстанції не перевіряє правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, прокурор не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, тобто по суті вказує на неповноту судового розгляду й невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі прокурор хоча і покликається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, проте не обґрунтував належним чином свою позицію, щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і не конкретизував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку суду першої інстанції з цих підстав.
Також попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, прокурор у скарзі не конкретизував, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції, як ці порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановленого рішення, та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу прокурора без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції ОСОБА_4 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001217 щодо ОСОБА_5 , залишити без руху та надати йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3