Справа № 298/86/20 Провадження № 1-кп/304/151/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
її представника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції представника
власника майна ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт від 21 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000398 від 27 жовтня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2020 року до Перечинського районного суду Закарпатської області після визначення підсудності із Закарпатського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт від 21 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000398 від 27 жовтня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою від 24 лютого 2020 року вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували, потерпіла ОСОБА_4 подала цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином, який просила прийняти до розгляду.

Крім цього адвокат ОСОБА_8 подав суду клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 27 листопада 2019 року на автомобіль марки «Хюндай і30», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та Довіреність від 03 жовтня 2019 року на право керування таким, а також страховий поліс № PL12/4583552. Зазначає, що законним володільцем вказаного майна є ОСОБА_9 , який є лише свідком у кримінальному провадженні, а підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оголошена ОСОБА_6 . У свою чергу автомобіль та документи, що підтверджують володіння ним, не є знаряддям злочину, не містять слідів такого, не були об`єктом кримінально-протиправних дій, не набуті протиправним шляхом та не отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також з огляду на правову природу спеціальної конфіскації такій не підлягають.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для продовження досудового розслідування немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, а відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 до судового розгляду.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 закінчився 06 лютого 2020 року, на даний час клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Крім цього, відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинуваченою є особа щодо якої законом вимагається складання досудової доповіді, суд вважає необхідним зобов`язати уповноважений орган з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та направити таку до суду в строк до 05 червня 2020 року.

Щодо поданого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову, то суд констатує, що пунктом 10 частини 1 статті 56 КПК України передбачено, що потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Позовна заява подана з додержанням вимог ст. 128 КПК України та ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а відтак її слід прийняти до розгляду.

Вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах володільця майна ОСОБА_9 про скасування арешту майна, суд, з`ясувавши думку учасників процесу, які проти задоволення такого, крім обвинуваченого та його захисника, не заперечили, дослідивши клопотання та необхідні для його вирішення матеріали кримінального провадження, приходить до такого.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2019 року накладено арешт на належний громадянину Польщі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , автомобіль марки «Хюндай і30», р/н НОМЕР_3 , та документи на зазначений автомобіль Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , Страховий поліс № PL12/4583552 та Довіреність від 03 жовтня 2019 року.

Згідно роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Так, суд враховує те, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження було накладено арешт на майно особи, яка не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні потерпілим, ні особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, таке майно не є об`єктом злочину, на даний час провадження знаходиться на розгляді суду, а згідно реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0000398 від 27 жовтня 2019 року володілець арештованого майна ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні є свідком, а відтак потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт його майна відпала.

Європейський Суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного та приймаючи до уваги необхідність існування обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98), суд приходить до висновку, що арешт, накладений на належне громадянину Польщі ОСОБА_9 майно необхідно скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 314-1, 315-316, 369-372, 488, 496 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 286 КК України, у Перечинському районному суді в залі суду на «05» червня 2020 року на «15:30» год.

Прийняти до розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди.

Визнати потерпілу ОСОБА_4 цивільним позивачем, а ОСОБА_6 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні №0000398, внесеному до ЄРДР 27 жовтня 2019 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2019 року на автомобіль марки «Хюндай і30», р/н НОМЕР_3 , який належить громадянину Республіки Польща ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , а також Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу № НОМЕР_4 , Страховий поліс № PL12/4583552 та Довіреність від 03 жовтня 2019 року скасувати.

У судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 , потерпілу (цивільного позивача) ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 .

Доручити начальнику Великоберезнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області скласти та подати суду в строк до 05 червня 2020 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали надіслати до Великоберезнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області для виконання в частині подання досудової доповіді.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1