Номер провадження: 11-сс/813/448/20
Номер справи місцевого суду: 523/2638/20 1-кс/523/903/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 , яка діє на захист інтересів ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000171 від 10.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,-
встановив:
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000171 від 10.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України: фотоапарат «Canon» в корпусі чорного кольору «PS126231» в чохлі з зарядним пристроєм; рюкзак темно-синього кольору фірми Tucano; брошюра Prodecoder; коробка від пристрою CC308+Multi-detector; упаковки від сім-карт №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; пристрій Diamond Selector 2; експрес-накладна Нова Пошта №4009; дві викрутки шестикутні; 11 флеш накопичувачів; каблучка жіноча з металу жовтого кольору з камінням бузкового кольору; 5 сережок по типу цвях, 3 сережки металу білого кольору, 2 сережки металу жовтого кольору; 2 ланцюги з металу білого кольору; хрестик зеленого кольору; булавка з металу жовтого кольору; 2 застібки від сережок жовтого кольору; підвіска у вигляді банкноти Долар США із металу білого кольору, яке було вилучене підчас обшуку в період часу 08 години 10 хвилин до 09 години 30 хвилин 02 березня 2020 року житла за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 , та, в період часу з 09 години 36 хвилин до 10 години 00 хвилин 02 березня 2020 року, за результатами обшуку автомобіля марки «Toyota Corolla», н/з НОМЕР_4 , розташованого біля будинку буд. АДРЕСА_2 : 3 викрутки з зігнутими краями; тканинні рукавички чорного кольору; налобний ліхтар; монокль марки «Беркут»; 3 флеш накопичувачі; пристрій «СС308+» в корпусі чорного кольору; серцевина замка із металу жовтого кольору; поліетиленовий згорток з пластиліном коричневого кольору; кусачки металеві з рукояткою чорного кольору
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що необхідність накладення арешту на вилучене майно обумовлюється необхідністю збереження предмету злочину, знарядь, засобів вчинення злочину, іншого майна, можливо набутого злочинним шляхом, а також речей, що містять сліди злочину та необхідні для проведення судових експертиз, що відповідає вимогам пунктів 1 та 3 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_8 , яка діє на захист інтересів ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Зазначає, що слідчий суддя не врахував, що майно є знаряддями професійної діяльності ОСОБА_7 , оскільки він працює сантехніком.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого.
Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
У клопотанні слідчого зазначено, що слідчим відділенням Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000171 від 10.02.2020 р., та, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, 02.03.2020 року ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , де фактично проживає підозрюваний та в автомобілі підозрюваного. В ході проведення обшуку за вказаною адресою та в автомобілі марки «Toyota Corolla» д.н. НОМЕР_4 , яким фактично користується підозрюваний виявлено та вилучено майно, яке постановою слідчого від 02.03.2020, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами.
Вищевикладені обставини вірно враховані слідчим суддею при прийнятті оскарженого рішення, їм була надана належна правова оцінка про те, що наявні правові підстави для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження майна, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій.
Також слідчий суддя вірно прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, можуть бути предметом кримінальних правопорушень, можуть містити відомості щодо обставин кримінальних правопорушень, місцезнаходження викраденого майна, а також осіб, причетних до їх вчинення.
Крім цього, постановою слідчого від 02.03.2020 речі, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та автомобілі яким користується підозрюваний, визнані речовими доказами та призначені експертизи.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що на даному етапі досудового розслідування існує необхідність в забезпеченні збереження майна, вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що вказане майно необхідне для проведення ряду слідчих дій, за допомогою яких може бути встановлено місцезнаходження викраденого майна, підтверджена причетність підозрюваного до вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень.
В зв`язку з вищевикладеним, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні обґрунтовані докази того, що майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а також автомобіля, яким користується підозрюваний, та, на яке ухвалою слідчого судді накладено арешт, може бути набуте кримінально-протиправним шляхом, містити відомості, які в подальшому можуть бути використані як докази вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді не підлягають задоволенню.
Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.
Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.
Стороною захисту не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли б бути підставою для скасування оскарженого судового рішення та необхідності відмовити у накладенні арешту на майно.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржене рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена ухвала без змін.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000171 від 10.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4