В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань № № 0005779 від 15 червня 2018 року, № 0009000 від 31 жовтня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2016 року за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК Країни, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

15 червня 2018 року приблизно о 00 годин 45 хвилин ОСОБА_3 спільно з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебували біля прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_3 .
У цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна - телефонного кабелю ПАТ «Укртелеком» з колодязю телефонної каналізації від т.к. 292-1362 до т.к. 292-1364 біля вказаного будинку, про що ОСОБА_3 домовився заздалегідь із зазначеною вище особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, про спільне вчинення крадіжки.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 спільно із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, відкрили металеву кришку колодязю вказаної телефонної каналізації. Після чого, інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, за допомогою заздалегідь приготовленого ножа, який був в останнього при собі, перерізав один з телефонних кабелів ТПП 50x2x0,4.
Продовжуючи реалізацію спільних злочинних дій, направлених на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 разом із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, підійшли до іншого колодязю телефонної каналізації, що знаходиться приблизно в 75 метрах від попереднього за вказаною вище адресою, та відкрили металевий люк. Після чого, інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, за допомогою заздалегідь приготовленого ножа, який був у неї при собі, почала перерізати інший кінець того ж кабелю. Але, у цей момент ОСОБА_3 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, були затримані працівниками поліції, тому не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі.
Отже, ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб вчинив незакінчений замах на таємне викрадення телефонного кабелю ТПП 50x2x0,4 загальною довжиною 79,5 метрів на загальну суму 4738 гривень 20 копійок, що належить ПАТ «Укртелеком».
Крім того, 30.10.2019 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_3 перебував за адресою: м. Київ вул. Інженера Бородіна, 13/14, разом з ОСОБА_5 . У зв`язку з відсутністю грошових коштів та скрутним матеріальним становищем у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужого майна шляхом зловживання довірою, а саме мобільного телефону марки «Samsung J6» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2999 гривень та з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , що матеріальної цінності не становить, що належить ОСОБА_5 , з подальшим оберненням на його користь.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужого майна шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 попросив у потерпілої мобільний телефон марки ««Samsung J6» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , щоб зателефонувати до служби таксі.
Отримавши від потерпілої вказаний мобільний телефон, що належить ОСОБА_5 , мобільний телефон не повернув та направився в невідомому напрямку.
Після чого, ОСОБА_3 разом з викраденим майном, а саме мобільним телефоном марки ««Samsung J6» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2999 гривень та сім карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної, цінності не становить, з місця вчинення злочину зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоди на суму 2999 гривень.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що 15 червня 2018 року приблизно о 00 годин 45 хвилин він разом зі знайомим був біля прибудинкової території житлового будинку №11/9 по вул. Волховській у місті Києві, де, домовившись між собою та попередньо розподіливши ролі, вирішили викрасти телефонний кабель. Потім він разом зі знайомим відкрив металеву кришку колодязю телефонної каналізації та його знайомий за допомогою ножа відрізав один з телефонних кабелів ТПП 50x2x0,4, після чого вони пішли до наступного колодязя, де також відрізали кабель, після чого були затримані працівниками поліції.

Крім того, 30.10.2019 року приблизно о 16 годині 00 хвилин він був за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_5 , де попросив в неї телефон щоб викликати таксі, на що вона погодилася і передала йому телефон. Після чого ОСОБА_3 отримавши мобільний телефон, його не повернув і пішов з ним. На даний час телефон з сім карткою повернутий потерпілій.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України; а також у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннях, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що в частині відшкодування матеріальної шкоди позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та визнані обвинуваченим в повному обсязі.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі;

за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 /два/ роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі, а саме: 3 предмети схожі на ножі, предмет схожий на металеву пилку по металу, та дорожню сумку, які знаходяться на зберіганні у камері речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити; телефонний кабель ТПП 50х2х0,4 загальною довжиною 79,5 метрів, що передані на зберігання представнику потерпілого ПАТ «Укртелеком», повернути потерпілому.

Цивільний позов потерпілого Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії 4 738 гривень 20 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: