Справа № 159/1630/20
Провадження № 1-кп/159/235/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000528 від 18.03.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Радовичі Турійського району Волинської області, розлученого, з середньою професійною освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 12.10.2004 р. Апеляційним судом Волинської області за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 р. позбавлення волі,
- 01.11.2006 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 4 р. 6 міс. позбавлення волі;
- 26.11.2012 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 р. позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК з іспитовим строком 3 р.;
- 23.05.2013 Турійським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 р. 6 міс. позбавлення волі, звільнений 05.10.17 р. умовно достроково на строк 7 міс. 15 днів,
- 07.03.2018 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК, до 5 місяців арешту. Звільнений по відбуттю покарання 25.09.2018 року,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 повторно 12 березня 2020 року приблизно о 10 год. 38 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-1179» ТзОВ «АТБ-Маркет» за адресою м.Ковель, вул.Незалежності, 83, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав електричну пилу марки «GRUNHELM» модель «GES17-35B» вартістю 647,50 грн, чим завдав ТзОВ «АТБ-Маркет» майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в повторному таємному викраденні чужого майна ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом.

В підготовчому судовому засіданні суду надано угоду про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим.

За умовами вказаної угоди обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення. Представник потерпілого ОСОБА_5 констатував повне відшкодування завданої шкоди та відсутність претензій майнового характеру до обвинуваченого.

Сторонами узгоджено покарання для обвинуваченого в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив існування обставин за пред`явленим обвинуваченням, щиро розкаявся у вчиненому, просив затвердити надану суду угоду про примирення.

Представник потерпілого ОСОБА_5 підтвердив суду добровільність досягнутого з обвинуваченим примирення та відсутність щодо останнього претензій майнового характеру.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного:

Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди ( ч.3 ст.474 КПК).

Відповідно до ст.468, ч.3 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, для обвинуваченого відповідає положенням ст.ст.50,65 КК України та визначена в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності.

Так покарання визначено сторонами з урахуванням:

-особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, не має постійного джерела доходів, однак за місце проживання характеризується позитивно, виховує п`ятьох неповнолітніх дітей,

-таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття, що виразилось у повному відшкодуванні завданої шкоди,

-врахована відсутність обтяжуючих покарання обставин

та обґрунтовано прийнято рішення про покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, відсутність реальних збитків для потерпілого, намагання обвинуваченого отримувати періодичні доходи від виконання роботи на замовлення, наявність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, сторони угоди підставно узгодили звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення.

Виходячи з викладеного, угода про примирення підлягає затвердженню.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 314, 375, 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 27 травня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000528 від 18.03.2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

Речові докази: DVD диск залишити при матеріалах справи, електричну пилу марки «GRUNHELM» модель «GES17-35B», яка зберігаються в камері схову речових доказів Ковельського ВП, - повернути представнику потерпілої юридичної особи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1