Справа № 583/4848/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" січня 2020 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зирьянівськ Східно-Казахстанської області Республіки Казахстан, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, освіта середня, розлученого, малолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом, учасником бойових дій, постраждалим на ЧАЕС не являється, призваного на військову службу під час мобілізації в особливий період 01.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) на посаді робітника підсобного 3 інженерно-будівельного відділення 4 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), звільненого у військовому званні «солдат», раніше не судимого

за ч. 4 ст. 407 КК України
в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 призваний 01.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та в той же день його направлено для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ). 29.11.2014 року ОСОБА_4 переведено для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , де наказом командира вказаної військової частини № 45 від 29.11.2014 року його призначено на посаду робітника підсобника 3 інженерно-будівельного відділення 4 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти зазначеної військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 7 від 14.01.2016 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , з 14.01.2016 року останній перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та вважався військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відтак, з 29.11.2014 року, тобто з дня зарахування до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 розпочав проходити військову службу у вказаній військовій частині.

Статтями 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статусів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Поняття особливий період міститься в абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільових) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У такий спосіб з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17.02.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Однак, в порушення вищевказаних норм законодавства України, 01.05.2015 року солдат ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.05.2015 року о 08.00 год. солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, без поважних на те причин, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, будучи придатним для проходження військової служби, в умовах особливого періоду самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), та до 12.11.2019 року включно був відсутній на службі, час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та не приймаючи мір для виходу на військову службу до вказаної військової частини.

13.11.2019 року близько 18.00 год. солдат ОСОБА_6 прибув до військової частини НОМЕР_2 (колишня військова частина польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 , для подальшого проходження військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, пояснив, що не отримавши дозволу від командування, самовільно залишив військову частину та поїхав додому в АДРЕСА_1 , де проживав до з`явлення із зізнанням.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції, яка діяла станом на 01.05.2015 року), тобто самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в ч. 1 або ч. 2 ст. 407 КК України.

Суд не знаходить передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.

До визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання суд враховує скоєння обвинуваченим злочину середньої тяжкості, за який у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді до 7 років позбавлення волі, характер, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, стан його здоров`я - на обліку в нарко- та психдиспансері не перебуває, має постійне місце проживання, звідки характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Судом враховано, що згідно досудової доповіді органу з питань пробації, яким взято до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини у справі про особу обвинуваченого, його сімейний і майновий стан, суд вважає правомірним призначити покарання обвинуваченому, пов`язане з ізоляцією від суспільства, з іспитовим строком з випробуванням, з покладенням визначених ст. 76 КК України обов`язків, що за висновком суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження скоєння ним нових злочинів, відповідає тяжкості скоєного і наслідкам, які настали.

Суд не знаходить визначених ст. 177 КПК України підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому.
Судові витрати та матеріальна шкода у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66-67, 75, 76 КК України, ст.ст. 331, 349, 370, 371, 374-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням на 1 (один) рік і покласти на нього визначені ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом 30 діб з часу його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_8