Справа №359/1977/20
Провадження №1-кп/359/422/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 травня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_7 , представника ювенальної превенції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000180, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, за наступних обставин.
11.04.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» () та ОСОБА_9 укладено угоду №SAMDNWFC8 від 11.04.2018 року про надання банківських послуг та видання платіжної картки на ім`я ОСОБА_9
22.01.2020 року приблизно о 02 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 12 провулка Бабкіна в м. Бориспіль Київської області, біля вхідної арки до подвір`я будинку, знайшов банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_9 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на привласнення банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка є різновидом документу, тобто матеріальною формою одержання, зберігання і використання інформації щодо майнового стану ОСОБА_9 , з метою подальшого її використання для викрадення грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних документів, який забезпечує нормальну діяльність прав і законних інтересів громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, перебуваючи поблизу будинку № 12 провулка Бабкіна в м. Бориспіль Київської області, біля вхідної арки до подвір`я будинку, привласнив знайдену ним банківську картку № НОМЕР_2 , яку поклав до кишені своєї куртки та в подальшому використав її для розрахунку за товари та послуги.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у привласненні офіційного документу, тобто скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 22.01.2020 року приблизно о 02 год. 00 хв. після привласнення банківської картки № НОМЕР_2 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, на вчинення крадіжки грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_9 , шляхом її використання для розрахунку за товари та послуги в торгівельних закладах м. Бориспіль Київської області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , 22.01.2020 року з 02 год. 57 хв. по 05 год. 20 хв., відвідував заклади торгівлі в м. Бориспіль Київської області, зокрема: супермаркет «Фора» по вул. Київський шлях, 60, АЗС «БРСМ» по вул. Київський шлях, 2/7, супермаркет «АТБ» по вул. Київський шлях, 10, де розраховувався за придбані товари банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 . Загальна вартість придбаних товарів становить 609 (шістсот дев`ять) грн. 55 (п`ятдесят п`ять) коп.
Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення крадіжки грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , перебуваючи в м. Бориспіль Київської області, більш точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено, 22.01.2020 року з 05 год. 20 хв. по невстановлений час, розраховувався банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 в мережі інтернет на вебсайтах ІНФОРМАЦІЯ_2 та ITUNES.COM. Загальна вартість придбаних інтернет-послуг становить 3000 (три тисячі) грн. 75 (сімдесят п`ять) коп.
Придбаними на викрадені грошові кошти товарами та послугами, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3610 (три тисячі шістсот десять) гривень 29 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Доказами вчинення указаних кримінальних правопорушень є особисті покази ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, його законного представника та захисника, а також думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованих злочинів, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, розміру завданої шкоди тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначених злочинів визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому.
Показав, що він дійсно наприкінці січня 2020 року перебуваючи в м. Борисполі Київської області по провулку Бабкіна знайшов банківську картку, що належала іншій особі та залишив її собі з метою витрачання коштів, що на ній знаходились шляхом купівлі товарів в магазинах та оплати ігрових послуг в інтернет мережі. Що він і зробив вподальшому на суму близько 3600 грн. Розуміє, що завдав матеріальної шкоди та має намір її відшкодувати потерпілій.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого та речові докази у справі.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочини, передбачені ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за зазначеними нормами кримінального закону.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання суд обвинуваченому, в дотримання вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та середньої тяжкості, особу винного, який має негативну характеристику за місцем навчання, його відношення до подій (розкаяння, зміна поведінки), що відбулися та їх наслідків, вік, сімейні та матеріальні обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання відсутні.

У цьому зв`язку, за вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, суд вважає призначення адекватного покарання у виді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією відповідного кримінального закону, із застосуванням положень визначених ст. 70 КК України. Призначення покарання у виді штрафу в даному випадку є можливим, оскільки ОСОБА_4 має самостійний дохід для його оплати у вигляді підробітку.
В той же час, суд вважає, що наявні підстави для застосування по відношенню до ОСОБА_4 заходів виховного характеру, оскільки неповнолітній обвинувачений не потребує застосування призначеного покарання.
Так, у відповідності до ч.1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно статті 497 КПК України під час судового розгляду суд, за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті (висновок про можливість виправлення неповнолітнього без застосування кримінального покарання), може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З цього приводу суд, за наслідками судового розгляду кримінального провадження, приходить до висновку, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 можливе без застосування відносно останнього кримінального покарання із застосуванням заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст. 105 КК України у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері.

Так, станом на 06.05.2020 року обвинувачений є неповнолітнім. Злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 є умисними середньої та невеликої тяжкості злочинами, відповідно.

За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
ОСОБА_4 розкаявся та своєю поведінкою після вчинення злочину довів можливість свого виправлення без застосування покарання, що підтверджується також позицією потерпілої та матеріалами досудової доповіді відносно неповнолітнього обвинуваченого, які досліджені судом. Крім того, суд враховує позицію обвинуваченого про зобов`язання відшкодування завданої його діями шкоди потерпілій ОСОБА_9 .

У цьому зв`язку, суд вважає обмежитись застосування до неповнолітнього обвинуваченого заходами виховного характеру.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених даних про особу ОСОБА_4 вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст.105 КК України у вигляді застереження та п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері, задовольнивши таким чином клопотання захисника та законного представника неповнолітнього обвинуваченого.

Застосування саме указаних заходів виховного характеру, на думку суду, забезпечать його ефективне виправлення без відбування покарання, зважаючи на матеріальний та сімейний стан законного представника обвинуваченого.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, про них не заявлено в ході судового розгляду стороною обвинувачення.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 53, 65, 70, 97-105 КК України, ст.ст. 484-501 КПК України, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;

за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання та застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1