1Справа № 335/2395/20 1-кп/335/568/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2020 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000524 від 22.02.2020 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Потсдам. Німеччина, громадянину України, українцю, який має середньо- спеціальну освіту, не одружений, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, який офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимому: 02.10.2012 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.185 КК України, засуджений на 3 роки позбавлення волі. 29.04.2016 р. звільнений з місця позбавлення волі. 07.12.2018 р., 07.12.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 1 року 7 місяців обмеження волі, звільнений 18.12.2019 року на підставі ухвали Веселівського районного суду Запорізької області від 10.12.2019 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 5 днів;

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України;

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , в період часу з грудня 2019 року по 22 лютого 2020 року, знаходячись за місцем мешкання, а саме за адресою АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних відносин, діючи систематично, провокував словесні конфлікти зі своєю матір`ю ОСОБА_7 та батьком ОСОБА_4 , в ході яких, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчиняв відносно останніх психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження гідності га залякування останніх, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілих та викликало у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Зокрема, 31.01.2020 р., близько 18:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи із ознаками алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , скоїв домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_7 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, за наслідками чого, згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11.02.2020 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст 173-2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн..

Крім цього, 01.02.2020 р., близько 15:30 год., ОСОБА_5 , у АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , стосовного якого 31.01.2020 було винесено терміновий заборонний припис, порушив його за усіма критеріями заборони, за наслідками чого, згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11.02.2020 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст 173-2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.

Також, 13.02.2020 року о 21:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство, а саме застосував насильство психологічного характеру по відношенню до своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а саме висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, вимагав грошові кошти, погрожував фізичною розправою,за наслідками чого, згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2020 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст 173-2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся. Пояснив, що це почалося з грудня 2019 року, він прийшов ввечері додому, почалася побутова сварка, в процесі якої він дійсно сильно образив батьків, про що шкодує, вибачився перед ними. Адміністративне покарання, яке настало за цим. Потім було відкрито кримінальне провадження, він вже припинив з ними сперечатися, однак кримінальна справа для нього була неочікуване, це справило враження, дало поштовх, хоче жити з батьками нормально, намагається уникати конфліктів. Про скоєне шкодує і вибачається перед батьками. Він не розумів, що це каране діяння, його ніхто не попереджував. Словесні конфлікти траплялися на побутовому ґрунті, він приходив додому інколи нетверезий, батьки робили зауваження, він починав сваритися. Такого більше на трапиться. Алкогольні напої вживає, орган пробації його поставив на корекційну програму, однак для її проходження потрібні гроші.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні 02.06.2020 року повідомила, що ОСОБА_5 є її сином. У грудні 2019 року, 19 числа ОСОБА_5 після відбуття покарання повернувся додому і почалося: кожний день нетверезий, кожний день скандали, поки не викликали поліцію, після цього він став нормально себе поводити, боїться, вона так вважає. Її син підвищує голос, ображає, не працює, постійно вимагає гроші, вони пенсіонери, це не є допустимим. Психічне насильство також було і відносно її чоловіка. Фізичного насилля не було, лише психічне образи, крики, нецензурна лексика. Правоохоронні органи приїжджали, складали акт, протокол, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності. Після відкриття кримінального провадження її син старається не скандалити з ними. Залякування було, вона це підтверджує. Потерпіла на суворому покаранні не наполягає, вважає що потрібно призначити йому покарання умовне. У березні 2020 року психологічне насилля скінчилося, коли складено було обвинувальний акт .

Потерпілий ОСОБА_4 допитаний у судовому засіданні 02.06.2020 року повідомив, що ОСОБА_5 є його сином. Після того, як його син звільнився, нетверезий майже кожен день, на цьому ґрунті виникають сварки, син з матір`ю свариться - образи, нецензурна лайка, сварки. Він підходив, намагався вгамувати сина, але у відповідь отримав те саме, що і мати. Сподівається, що суд вплине на нього позитивно, якщо вірити його словам, він клявся, що у тюрму не піде. Намагається влаштуватися на роботу, однак він мешкає з сином як з сусідом, спілкування з ним як з сином немає. Вони лише сподіваються, що він виправиться. Також потерпілий пояснив, що він і потерпілого ображав, словесно - нецензурною лайкою. Вони з дружиною зверталися до поліції, складали протоколи. Після першого виклику, другого це все продовжувалося, аж до того часу, як не було порушено кримінальне провадження. Після відкриття кримінального провадження у поведінці сина щось змінилося на краще. Він став закриватися у кімнаті, ніхто туди не заходить. Стало краще. Вони спілкувались з приводу кримінального провадження, у нього досвід великий, він сказав: у тюрму не піду. Також вказав, що від поведінки ОСОБА_8 він отримував психологічне страждання, він його і до сліз доводив. Думає, що можна обійтися без позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом потерпілих, обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які долучені прокурором: протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності, постанов судів про притягнення до адміністративного відповідальності і матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого при вищевикладених обставинах злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, що кваліфікується як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, з яким винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих.

При призначенні покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки; дані, що характеризують особу винного.

ОСОБА_5 , раніше судимий, неодноразово відбував покарання з іспитовим строком, під час відбуття покарання з випробуванням скоював нові правопорушення. 10.12.2019 року звільнився з місць обмеження волі умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. ОСОБА_5 через нетривалий час після звільнення умовно достроково вчиняв насильницькі дії морального характеру стосовно своїх батьків- пенсіонерів, згідно показів обвинуваченого та потерпілих вчинялися у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно батьків, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Також ОСОБА_5 має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, згідно пояснень обвинуваченого та потерпілих перебуває на утриманні у батьків-пенсіонерів. Згідно довідки з КУ «Обласний клінічний диспансер» перебував на диспансерному обліку з 2009 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів, психостимуляторів, канабіоідів, алкоголю. На даний час перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога, не одружений, дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання.

Обставиною, яке пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даному провадженню суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами. Також, при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого, щодо міри покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкція статті 126-1 КК України передбачає покарання у вигляді громадських робіт, арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.
Обираючи вид покарання серед альтернативних видів покарань, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді громадських робіт буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, оскільки йому раніше призначалося таке покарання за постановою суду про адміністративне правопорушення, він його відбув лише після надходження кримінального провадження відносно нього до суду, однак покращення в його поведінці не настало, а призначення покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі на думку суду з урахуванням позиції потерпілих буде занадто суворим.

А тому враховуючи особу обвинуваченого, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити більш суворе покарання з переліку основних альтернативних покарань, передбачених санкцією статті 126-1 КК України, ніж громадські роботи, а саме - покарання у виді арешту, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Даний вид покарання не передбачає можливості звільнення від його відбуття, а тому має виконуватись реально. Разом з цим, саме ця обставина й забезпечить мету призначення покарання виправлення винної особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, думки потерпілих, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді арешту не у максимальному розмірі цього виду покарання.

Окрім того, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст.72 КК України, ОСОБА_5 покарання слід призначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 07.12.2018 року ,оскільки за ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 10.12.2019 року його звільнено на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 5 днів.

Враховуючи вищевказане, а також те, що санкцією ст.126-1 КК України, крім позбавлення волі, як про те просив прокурор, хоча і з застосуванням ст. 75 КК України, передбачений менш суворий вид покарання у вигляді арешту, суд вважає, що за таких обставин виправлення останнього та попередження скоєння ним нових злочинів моливо досягти при призначенні йому покарання у вигляді арешту, а крім того, з урахуванням думки потерпілих та наявності обставини, що пом`якшує покарання, замість повного приєднання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження не надходило, тому підстав для цього суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за ст.126-1 КК України у виді арешту строком 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2018 року остаточно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю вироків у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1