Справа №463/3489/20
Провадження №1-кс/463/2048/20
У Х В А Л А

08 травня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 від 25 листопада 2019 року про відмову у визнанні потерпілим, -

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся із скаргою до слідчого судді про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 від 25 листопада 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №000875 від 30.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Просить скасувати вказану постанову.

Скаргу мотивує тим, що 30 листопада 2019 року отримав копію постанови про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 , що на його думку не відповідає ч.2 ст.55 КПК України. Крім неналежного мотивування постанови, підставою для її скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення. Оскільки у заяві про залучення в якості потерпілої ОСОБА_4 зазначила про завдання їй моральної шкоди, тому вважає постанову слідчого ДБР про відмову у визнанні її потерпілою незаконною, необґрунтованою, такою, що порушує її права, у зв`язку з чим просить її скасувати.
В судове засідання скаржник не з`явився, в окремій заяві просить розгляд такої проводити у його відсутності та відсутності ОСОБА_6 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, скерував на адресу суду письмові заперечення.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Із змісту ч. 2 ст. 55 КПК України випливає, що права і обов`язки потерпілого виникають у заявника автоматично, лише у випадку подання заяви про вчинення кримінального правопорушення щодо нього.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

25 листопада 2019 року слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілою у кримінальному провадженні №000875 від 30.08.2019.

Згідно положень ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Тобто встановлено, що слідчим розглянуто заяву ОСОБА_7 про залучення до кримінального провадження в якості потерпілої, та за результатами розгляду такої винесено оскаржувану постанову.
В ході досудового слідства, а також під час судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що кримінальним правопорушенням, передбаченими ч.1 ст.367 КК України, заявнику завдана моральна шкода.

Отже, враховуючи наведене та керуючись принципом змагальності кримінального процесу, суд дійшов висновку, що підчас судового розгляду не встановлено жодних даних, які б давали підстави вважати, що вказаним кримінальним правопорушенням скаржнику завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. В зв`язку з чим підстав для задоволення скарги немає.

Крім цього, вважаю за необхідне роз`яснити адвокату ОСОБА_3 , що ОСОБА_4 , як заявник у кримінальному провадженні №000875 від 30.08.2019 наділена процесуальними правами передбаченими ст. 60 КПК України, зокрема подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, а також у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України вправі оскаржувати рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 від 25 листопада 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000875 від 30.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1