Справа № 464/6100/19
пр.№ 1-кп/464/543/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2019 м. Львів

Сихівський районний суд міста Львова
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0002626 від 28.09.2019 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5
представник потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
установив:
ОСОБА_3 , 27.09.2019, приблизно о 18 год. 10 хв. керуючи автомобілем марки «BMW 520і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у крайній лівій смузі руху по пр. Ч. Калини у м. Львові, в напрямку до вул. Трильовського у м. Львові, поблизу будинку №92, що пр. Ч. Калини у м. Львові, проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід, порушив вимоги Р.1 п.п.1.5; Р2 п.п.2.3б) і д); Р.18 п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він керуючи технічно-справним трансопртним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу виявив, як у крайній правій, суміжній смузі попутного напрямку, рухався інший легковий автомобіль, який зменшує швидкість руху, щоб дати дорогу пішоходам, які перебували в межах пішохідного переходу не маючи об`єктивних перешкод, щоб зменшити швидкість керованого ним автомобіля, або зупинити його, вчинив наїзд на малолітню ОСОБА_7 , яка переходила дорогу в межах пішохідного переходу зліва направо по ходу руху автомобіля. В результаті наїзду потерпіла отримала синець в ділянці третини правовї гомілки, закритий перелом правої великогомілкової кістки зі зміщенням, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ствердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, в час, спосіб та при зазначених в обвинувальному акті обставинах. У вчиненому щиро розкаюється, перед потерпілою вибачився, просить суворо не карати. З приводу цивільного позову посилається на розсуд суду.
На підставі повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, яке судом визнається достовірним, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам роз`яснено і зрозуміло зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом представника потерпілого, обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Допитаний судом законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 показала, що після скоєного наїзду обвинувачений викликав швидку медичну допомогу, крім цього, і на даний час допомагає, допомагав на лікування. Просить стягнути з обвинуваченого 40000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_7 та 10000 грн. моральної шкоди на її користь.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України є вірною, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до невеликої тяжкості злочину, дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не перебуває на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України є вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Згідно досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік у межах санкції ч.1 ст.286 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст.65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у відповідності до вимог ст.50 КК України.

Крім цього, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох неповнолтініх дітей, суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Щодо цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , яка дії в інтересах ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн та стягнення на користь ОСОБА_5 у власних інтересах 10000 грн моральної шкоди суд приходить до переконання про часткове задоволення такого.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ступеня вини ОСОБА_3 , тривалістю порушення прав ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням потерпілого і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 20000 грн. на користь ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7 та 5000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах. Більший розмір відшкодування моральної шкоди представником потерпілої не доведений.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень суд вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 118 КПК України, витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат. Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги цивільного позивача, який надає правову допомогу за договором, несе цивільний позивач. Однак, відповідно до ст. 125 КПК України, суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Суду надані копія договору про надання професійної правничої допомоги, укладений між ОСОБА_5 та адвокатським об`єднанням Автопоміч, копія розрахунку витрат на правову допомогу від 19.11.2019 року, однак не долучено квитанції про оплату таких витрат адвокатському об`єднанню, а тому слід відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

Крім цього, з ОСОБА_3 в дохід держави необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 14915грн.
Питання речового доказу необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання один рік 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
Стягнути з ОСОБА_3 в користь державного бюджету України витрати на проведення експертиз в сумі 14915 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 00 коп.
У задоволенні клопотання про стягнення з ОСОБА_3 витрат на правову допомогу відмовити.
Цивільний позов представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 , як діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , 20000 грн 00 коп моральної шкоди.
Цивільний позов представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 , як діє у власних інтересах 5000 грн 00 коп. моральної шкоди.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 01 жовтня 2019 року на автомобіль марки «BMW 520і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , скасувати.
Речовий доказ: автомобіль марки «BMW 520і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 , - повернути ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1