ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/366/20 Справа № 932/2200/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Хуст, Закарпатської області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 06.06.2018 року Київським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000517,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19 квітня 2020 року, який постановлено рахувати з моменту затримання останнього, тобто до 20 лютого 2020 року.
Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 168 160 грн.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.
Органом досудового розслідування 20 лютого 2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за № 40000517.
21 лютого 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КПК України в тому, що 20 лютого 2020 року приблизно о 12 годині 40 хвилин він проник до буд. АДРЕСА_2 , та намагався таємно викрасти чуже майно на загальну суму 926 грн., але був затриманий потерпілими.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, дані про його особу, який не працевлаштований, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, судимий, що йому повідомлено про підозру під час іспитового строку, встановленого вироком та під час запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який підозрюваним порушено, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим клопотання слідчого задовольнив.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, або зменшити розмір застави до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Посилається на те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризику можливості переховуватися підозрюваним ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду та наявності негативної репутації підозрюваного.
Вважає, застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, є необґрунтованим, а розмір застави визначений судом без врахування матеріального стану підозрюваного.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які послався слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000517 від 20 лютого 2020 року, за фактом незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у приміщення.
20 лютого 2020 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
21 лютого 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і в цей же день слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , яке було задоволено.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, про те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти власності, вчиненого в період випробувального терміну, знаходячись під домашнім арештом, судимий за аналогічні злочини, офіційно не працевлаштований, не одружений, міцних зв`язків не має.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування судового рішення по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4