Справа №463/1933/20
Провадження №1-кс/463/1217/20
У Х В А Л А

13 березня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 07.02.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0001071 від 29.10.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 07.02.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0001071 від 29.10.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 07.02.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0001071 від 29.10.2019 року, у зв`язку з відсутністю в діях колишнього слідчого СВ Снятинського ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Дану постанову ним отримано 17.02.2020 року. Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки слідчим не було проведено усіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у справі, а саме: слідчий не з`ясував про допис вчинений у протоколі огляду місця події від 13.02.2015 року стосовно наявності в колодязі гілки з червоною стрічкою та часу його вчинення; не проведено судово-технічної експертизи документу; не допитано в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; не надано оцінки стосовно знищення двох пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 13.02.2015 року і появи в матеріалах кримінального провадження трьох фіктивних протоколів допиту ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 30.11.2015 року. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, постанова про закриття кримінального провадження прийнята без належної оцінки усіх доказів, а тому така підлягає скасуванню.
Представник скаржника адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує повністю та просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, разом з тим подав заяву про розгляд скарги без його участі та заперечення на скаргу. Згідно поданих заперечень слідчий зазначає, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні ним було проведено усі необхідні слідчі дії, які він вважав необхідними для встановлення істини у справі, допитано свідків, витребувано необхідні документи, перевірено чи діяв ОСОБА_5 відповідно до вимог чинного законодавства. Вважає постанову про закриття кримінального провадження мотивованою та законною, а тому просить відмовити у задоволенні скарги.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0001071 від 29.10.2019 року, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17.10.2019 року, зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які містяться у заяві ОСОБА_3 від 02.09.2019 року.
На виконання ухвали слідчого судді були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071 від 29.10.2019 року за ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 07.02.2020 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071 від 29.10.2019 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях колишнього слідчого СВ Снятинського ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За правилами ч.ч.1, 4 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.
Окрім того, у відповідності до положень ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу (в тому числі події та складу злочину), за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження, слідчий дійшов відповідного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, оскільки ним не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях колишнього слідчого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
До відповідного висновку слідчий дійшов за результатами проведення досудового розслідування. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході проведення досудового розслідування слідчим було отримано висновок про результати службового розслідування за заявою ОСОБА_3 від 23.10.2019 року, копію протоколу огляду місця події від 13.02.2015 року з додатками та поясненнями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; встановлено, що відповідно до наказу № 282 о/с від 16.07.2018 року слідчого ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням; допитано в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 ; отримано інформацію про стан здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000014 від 13.02.2015 року та отримано копії матеріалів кримінального провадження; отримано інформацію про стан здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000040 від 14.02.2015 року, яке закрито 10.04.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та виконано усі вказівки процесуального прокурора. Разом з тим, допитати в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не представилось можливим, оскільки слідчим отримано інформацію, що останні виїхали за межі України.
З оглянутих слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий прийшов до висновку про те, що в діях колишнього слідчого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, оскільки він діяв згідно функціональних обов`язків в межах своїх повноважень, відповідно до чинного законодавства.
Слідчий суддя погоджується із таким висновком органу досудового розслідування, оскільки доводи, які викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, повністю спростовуються доказами, зібраними під час досудового розслідування. Такі висновки підставно зроблені із посиланням на статтю 62 Конституції України, оскільки винуватість особи у скоєнні правопорушення має бути доведена у законному порядку і встановлена вироком суду.
Як вбачається із змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення та поданої скарги, ОСОБА_3 важає, що у протоколі огляду місця події від 13.02.2015 року було внесено допис щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, скарга не містить конкретних даних про те, що складання протоколу огляду місця події від 13.02.2015 року, здійснено службовою особою, шляхом підроблення завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до них неправдивих відомостей, або вчинене інше підроблення офіційних документів. Окрім того, у скарзі не наведено даних про те, що службова особа вчинила таке службове підроблення з прямим умислом. Не здобуто таких даних і органом досудового розслідування.
Таким чином, вивчивши матеріали скарги, надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова про закриття кримінального провадження є законною, оскільки слідчий, дослідивши обставини кримінального провадження, зібравши достатні дані встановив, що у діях колишнього слідчого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а тому, у задоволенні скарги слід відмовити.
При цьому, на обґрунтованість такого рішення не впливають ні показання інших свідків, ні інші можливі подальші слідчі дії, оскільки в силу мотивів наведених слідчим, склад злочину відсутній і в подальшому підтримання державного обвинувачення по цьому провадженню виключається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.22, 107, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 07.02.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0001071 від 29.10.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1