Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №000388 за апеляційною скаргою апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кулажниці Гребінківського району Полтавської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє - Солом`янським районним судом м.Києва 16 серпня 2017 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, КК України,

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком один рік;

- за ч.2 ст.185 КК України - позбавлення волі строком два роки;

- за ч.3 ст.185 КК України - позбавлення волі строком три роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 постановлено обчислювати з 11 червня 2019 року, зарахувавши в строк відбування покарання його перебування під вартою в установах попереднього ув`язнення з розрахунку день за день.

Судом вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 8384 грн. 09 коп. за залучення експертів.

ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно вчинив ряд крадіжок майна :

- 13 лютого 2019 року в період часу з 18.00 до 22.00 год., скориставшись вільним доступом через отвір між скляним перегородженням таємно викрав з орендованого приватним підприємцем ОСОБА_9 на третьому поверсі торгового приміщення по АДРЕСА_2 сукню, вартістю 785 грн., джинси, - 895 грн., барсетку та офісну сумку для документації, - 520 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 2200 грн.;

- 03 березня 2019 року близько 02 год. 54 хв. ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу зі сходинкової площадки на четвертому поверсі навпроти квартири АДРЕСА_3 таємно викрав належний ОСОБА_10 велосипед марки «SKYLAND», вартістю 2900 грн.;

- 10 березня 2019 року у вечірню пору доби ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу з території господарства по АДРЕСА_4 таємно викрав належний ОСОБА_11 глибинний насос марки «DONGYIN», потужністю 0,45 кВт, вартістю 3238 грн. 08 коп.;

- 13 травня 2019 року у період часу з 10 год. 40 хв. до 11 год. 30 хв., шляхом вільного доступу, з приміщення дошкільного навчального закладу «Дзвіночок» по вул.Данила Галицького, 16 у м.Здолбунів Рівненської області таємно викрав з належної ОСОБА_12 жіночої сумки гроші в сумі 300 грн.;

- 01 червня 2019 року, точного часу слідством не встановлено, шляхом вільного доступу з території господарства по АДРЕСА_5 таємно викрав належні ОСОБА_13 алюмінієву статуетку оленя загальною масою 30 кг, вартістю 600 грн.;

- 09 червня 2019 року близько 16.00 год., шляхом відкриття вхідних дверей, незаконно проник у належний ОСОБА_5 житловий будинок по АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung J1» з двома сім-картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайфселл», «FLASH Micro SDHC» об`ємом «16Gb», загальною вартістю 1437 грн., та ноутбук марки «Lenovo Idea Pad Z510», - 7267 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 8704 грн.

Також 09 червня 2019 року близько 11.00 год. ОСОБА_6 , за відсутності визначених законом підстав та згоди власника житла, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом виймання віконного скла незаконно проник у житловий будинок ОСОБА_14 по АДРЕСА_7 , чим порушив гарантоване ст.30 Конституції України право останнього на недоторканість житла.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вказаний вирок змінити і призначити йому мінімальне покарання за вчинені ним злочини та, на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

На обґрунтування вимог зазначив, що вирок занадто несправедливий і суворий, оскільки він страждає серцево-судинним захворюванням, яке призводило до зупинки серця. Також має міцні соціальні зв?язки, оскільки є дві малолітні доньки від першого шлюбу та іншу дружину, шлюб з якою не зареєстровано, він позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога і психіатри. Судом не було враховано пом?якшуючих покарання обставин - щиросердного розкаяння і повного визнання своєї вини, активного сприяння розкриттю злочинів, відсутність претензій зі сторони потерпілих.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 просить застосувати положення ст.69 КК України, оскільки на утриманні перебувають неповнолітні діти і у нього поганий стан здоров?я внаслідок ВІЛ-інфекції.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, думку прокурора ОСОБА_4 про законність вироку та відсутність підстав для його зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, за викладених у вироку обставин в апеляційній скарзі не оспорено.

Колегія суддів враховує, що з цих правопорушень самим тяжким є злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, санкцією якої встановлено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

За приписом ст.414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до роз`яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (далі - Постанова) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.

Зокрема судом ураховано ступінь тяжкості кожного із вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів, неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів. Судом також було враховано обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Будь-яких додаткових обставин, які пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненного, стороною захисту не було надано апеляційному суду.

Посилання щодо наявності на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей та дружини не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки такі відсутні. Не надано таких даних і під час апеляційного розгляду.

Призначене ОСОБА_6 місцевим судом за сукупністю злочинів покарання є мінімальним, яке передбачено санкцією ч.3 ст.185 КК України, а тому відсутні підстави стверджувати, що воно за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність застосування ст.69 КК у зв`язку з наявністю у нього на утриманні неповнолітніх дітей та поганого стану його здоров`я не грунтуються на законі та обставинах, встановлених судом.

Так ч.1 ст 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Враховуючи, що ОСОБА_6 був раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно скоїв шість корисливих кримінальних правопорушень, то підстав для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

Як встановлено ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Зважаючи на особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, колегія суддів вважає, що його звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України не відповідає меті покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд при ухваленні даного вироку дотримався вимог як закону про кримінальну відповідальність, так і кримінального процесуального закону, призначивши йому вид та міру покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає особі винного та обставинам кримінального правопорушення, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів приходить висновку, що призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого, є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни та призначення більш м?якого покарання, ніж передбаченого законом чи звільнення від відбування покарання з випробуванням - не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 у той самий строк з дня отримання цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_15