ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 766/2224/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/474/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України
28 квітня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
засудженого вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2015 року за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку: 13.02.2015 року, кінець строку: 29.01.2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальнику ДУ «Північна виправна колонія №90 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 ..

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд в ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 фактично відбуває в ДУ «ПВК №90» покарання за вчинення двох тяжких злочинів, оскільки покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2015р. визначено остаточно на підставі ч.4 ст.70 КК України, на підставі якої зараховано покарання за попереднім вироком, яким ОСОБА_7 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України Останні за часом злочини ОСОБА_7 було вчинено за наявності непогашеної судимість за попереднім вироком, за яким його було засуджено за вчинення розбою. Хоча ОСОБА_7 за час відбування покарання лише один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте працевлаштований в ДУ «ПВК №90» був лише протягом трьох місяців, що не дає можливості зробити висновок про сумлінне ставлення засудженого ОСОБА_7 до праці. Обставиною, яка ставить під сумнів можливість застосування до ОСОБА_7 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є постанова засідання міської спостережної комісії від 05.02.2020 р., за змістом якої відмовлено в погодженні подання начальника ДУ «ПВК №90» про умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 ..

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів указує, що відповідно до вимог ст.6 КВК України ним доведено виправлення, а саме наявність позитивних змін під час відбування покарання. Наголошує, що повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, за вчинення якого відбуває покарання, щиро розкаявся, з перших днів відбування покарання в установі був працевлаштований, має 8 заохочень та вважає, що це є доказом його сумлінної поведінки та ставлення до праці. Вказує, що в трудовій книжці не вказано повний період його працевлаштування в установі виконання покарань, а судом не було досліджено в повному обсязі докази його особової справи. Стверджує, що довів своє виправлення відповідно до вимог ст.81 КК України. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити подання начальника ДУ «ПВК №90» та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги засудженого без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, в період з 17.07.2015 року по 30.05.2019 року засуджений ОСОБА_7 відбував покарання в ДУ «Ольшанська виправна колонія №53» та зарекомендував себе позитивно, мав сім заохочень та одне стягнення.

З 30.05.2019 року ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Північна виправна колонія №90». Один раз був заохочений за сумлінне ставлення до праці, стягнень не мав.

З серпня 2019 по жовтень 2019 року ОСОБА_7 був працевлаштований підсобним працівником. У громадському житті відділення участь не приймає, бере участь у програмах диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Духовне відродження».

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів за вироками Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.02.2015 року, яким його засуджено за ч.2 ст.187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, та 26.05.2015 року, яким його засуджено за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08.04.2016 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.02.2015 року по 26.06.2015 року, а отже засудженим відбуто 2/3 строку призначеного покарання фактично на підставі застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що покращує становище засудженого.

Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 неодноразово засуджувався за вчинення тяжких злочинів, останні злочини ним вчинено в період не знятої та не погашеної судимості, а тому, зважаючи на стійкість злочинної поведінки ОСОБА_7 , наявність позитивних даних про особу засудженого, не є достатніми для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що кількість отриманих ним заохочень за весь час відбування покарання, враховуючи злочинну репутацію засудженого, є незначною, більшість отримано на початку строку відбування покарання.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

Доводи засудженого про те, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали провадження, зокрема, зроблено неправильний висновок про строк його працевлаштування за весь час відбування покарання, спростовуються під час перевірки матеріалів кримінального провадження, оскільки з довідки про нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_7 вбачається, що за час відбування покарання в ДУ «Північна виправна колонія «№90» він був працевлаштований з серпня 2019 року по жовтень 2019 року, і жодними належними доказами апелянтом не доведено неповноту інформації, вказаної у довідці (а.п.6)

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, постановою засідання міської спостережної комісії від 05.02.2020 року, відмовлено в погодженні подання начальника ДУ «ПВК №90» про умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що засуджений не довів своє виправлення. (а.п.3)
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим, а твердження апелянта про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, слід визнати безпідставними.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення подання ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4