ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1216/20 Справа № 205/5558/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 , -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 29.11.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна,
про заміну йому не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою у повній мірі не довів свого виправлення, оскільки порушував режим відбування покарання, притягувався до дисциплінарної відповідальності, раніше неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення умисних злочинів, натомість знову вчинив умисний злочин, що в свою чергу свідчить про відсутність позитивних змін в особі та поведінці засудженого, його відношення до відбування покарання та вчиненого кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі:
- захисник засудженого просить дану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Вважає, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зразковою поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосована ст. 82 КК України, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Зазначає, що засуджений відбув більш ніж 1/2 частини строку покарання, призначеного судом за вчинений тяжкий злочин, що є необхідною умовою для заміни більш м`яким покаранням для звільнення.
На думку апелянта, ухвала суду - є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України, особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2016 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна. Початок строку відбування покарання: 23.02.2016 року. Кінець строку відбування покарання: 03.10.2021 року.
Станом на 11.10.2019 року засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання. За час відбування покарання в ДВК № 89 засуджений характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи, притягувався до дисциплінарної відповідальності, має дисциплінарне стягнення та три заохочення. ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення умисних злочинів, натомість знову вчинив умисний злочин.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений у повній мірі не довів свого виправлення, оскільки порушував режим відбування покарання, притягувався до дисциплінарної відповідальності, що в свою чергу свідчить про відсутність позитивних змін в особі та поведінці засудженого, його відношенню до відбування покарання та вчиненого кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України.
Істотних порушень, кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Таким чином у задоволенні апеляційної скарги захисника засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4