ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2046/20 Справа № 190/139/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000953 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 18 липня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду як необґрунтовану, та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в цьому кримінальному провадженні розумність строку тримання під вартою вже давно порушена, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину за цей час не встановлено, а можливість їх отримати вичерпана.
Посилається на те, що в ухвалі суду та до клопотання прокурора не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував наявність обґрунтованої підозри, а також до теперішнього часу судом не надано належної оцінки причетності громадянина ОСОБА_9 до вчинення дорожньо-транспортної пригоди і спричинення в її результаті тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.
Вказує на те, що судом не врахована невідповідність кількості ударів, наявних фактичних тілесних ушкоджень і локалізації їх розташування на тілі потерпілого, вік обвинуваченого та його фізичну підготовку, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не міг з такою силою нанести чисельну кількість тілесних ушкоджень, а також те, що висновок експерта має суттєві протиріччя з огляду на механізм спричинення тілесних ушкоджень.
Звертає увагу на те, що як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений повідомляв, що на досудовому розслідуванні до нього працівниками поліції було застосовано недозволені методи, однак ні прокурором, ні судом цей факт не перевірявся, і не надано відповідної оцінки.
Вважає, що вищезазначені обставини ставлять під сумнів наявність обґрунтованої підозри, а фактичні дані і покази свідків не пов`язують ОСОБА_8 із вчиненням кримінального правопорушення.
Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, характеризується позитивно, навчається на третьому курсі Західно-Дніпровського центру професійно-технічної освіти м. Жовті Води Дніпропетроської області.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком по 18 липня 2020 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені злочину віднесеного до категорії тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі строком від 5 до 8 років, відсутність міцних соціальних зв`язків, про що свідчить проживання обвинуваченого протягом деякого часу одноособово, так як мати обвинуваченого та його брат знаходились за кордоном, наявність обвинувачення у вчиненні злочину відносно неповнолітнього потерпілого в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, суспільного інтересу до вчиненого кримінального правопорушення, та як наслідок можливість тиску на потерпілого та свідків обвинуваченим, які з ним є знайомими та перебувають в дружніх стосунках, що таким чином спростовують доводи захисту та обвинуваченого щодо зміни міри запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року за № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Згідно із ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000953 від 07 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З матеріалів провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 20 травня 2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були визначені раніше, продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта та інших учасників у кримінальному провадженні.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що судом правильно встановлена наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду, тому що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а також відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки обвинувачений проживав протягом певного часу одноособово за місцем реєстрації, його близькі родичі, а саме: мати і брат проживають за кордоном, а розгляд кримінального провадження ще триває, тому обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може переховуватись від суду.
Судом першої інстанції також встановлено наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки не всі свідки у цьому кримінальному провадженні допитані судом першої інстанції, а з деякими ОСОБА_8 перебуває у дружніх стосунках, допитані свідки по-різному висвітлюють обставини події, а тому оцінка доказам має бути надана в їх сукупності.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, та продовжує тривати судовий розгляд, допит свідків і дослідження доказів, а тому встановлені ризики за п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України ще не відпали.
Посилання захисника на те, що відсутні докази вини обвинуваченого ОСОБА_8 не є слушним, так як встановлення вини обвинуваченого не є предметом апеляційного перегляду в межах постановленої ухвали, яка оскаржується, оскільки встановлення наявності чи відсутності вини відбувається за вироком суду.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Твердження захисника про порушення розумності строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 є необґрунтованим, оскільки до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 07 грудня 2019 року та розгляд кримінального провадження ще триває, а також продовжують існувати встановлені судом ризики.
Доводи про те, що ОСОБА_8 навчається, позитивно характеризується, раніше не судимий, не є такими, що зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Крім того, доводи захисника про те, що судом першої інстанції не перевірялось і не надавалось відповідної оцінки повідомленню обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього працівниками поліції недозволених методів на досудовому розслідуванні, не приймаються до уваги, оскільки вказані відомості стосуються оцінки отриманих за участю ОСОБА_8 доказів, а тому не можуть спростовувати висновків суду щодо продовження дії запобіжного заходу.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4