ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3429/19 Справа № 202/6814/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №0001389 від 04.09.2019 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпро, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24.10.2018 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_6 у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. З ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2018 року, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, зазначені покарання виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування вимог прокурор вказує на те, що, ОСОБА_6 раніше судимий вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2018 року за ч. 1 сг. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. У цьому провадженні злочини, передбачені ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 вчинив у серпні 2019 року та 03.09.2019 року, тобто після ухвалення вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2018 року.
Проте, суд першої інстанції, в порушення вищевказаних вимог законодавства, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , не застосував положення статті 71 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вироком Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у дохід держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу у дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Визначено, що вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на один рік і шість місяців з іспитовим строком на один рік і шість місяців, - виконувати самостійно.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 на початку серпня 2019 року, у денний час доби, проходячи повз сміттєві баки, що знаходяться неподалік БК «Металург», за адресою: м. Дніпро, просп. Петра Калнишевського, 27К, знайшов на землі паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий 11 липня 1997 року Амур-Нижньодніпровським ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . Так, в цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на підроблення іншого офіційного документа (паспорта громадянина України), який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права з метою використання його підроблювачем.
Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня, на початку серпня 2019 року, перебуваючи у вищевказаному місці та у зазначений час, ОСОБА_6 привласнив знайдений паспорт громадянина України та переніс його до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де почав його зберігати до кінця серпня з метою подальшого підроблення.
Так, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наприкінці серпня 2019 року, перебуваючи за місцем свого мешкання, переслідуючи мету на підроблення офіційного документу, діючи умисно, цілеспрямовано, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та достовірно знаючи, що вказаний паспорт громадянина України, який видається установою, яка має право видавати такі документи, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХН та наказу МВС України № 320 від 13.04.2012 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за №1089/21401, самостійно підробив паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 11 липня 1997 року Амур - Нижньодніпровським ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, а саме згідно висновку експерта 3/2.1, 2.3/ 707 від 27.09.2019 до первинного змісту реквізитів вищевказаного паспорту вніс зміни шляхом заміни фотокартки на першій сторінці: первинна фотокартка видалена з частиною поверхні підкладки бланка паспорта, після чого на її місце вклеєна інша.
Не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_6 , 03 вересня 2019 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , взяв раніше підроблений ним паспорт та попрямував в сторону вул. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі.
Так, ОСОБА_6 , того ж дня, а саме 03 вересня 2019 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи біля дитячого майданчика, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького 25, палив тютюнові вироби, у зв`язку з чим співробітниками патрульної поліції при складенні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.178 КУпАП, запропонували надати документ, що посвідчує його особу. Так, в цей момент у обвинуваченого ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на використання завідомо підробленого документу, реалізуючи який, того ж дня, а саме 03 вересня 2019 року, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, цілеспрямовано, достовірно знаючи, що паспорт громадянина України є підробленим, з метою ухилення від адміністративної відповідальності, шляхом приховування достовірних відомостей щодо своєї особи, надав командиру першої роти четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області завідомо підроблений офіційний документ, в якому зафіксована інформація, що не відповідає дійсності, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 11 липня 1997 року Амур-Нижньодніпровським ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в який ОСОБА_6 вніс неправдиві відомості, а саме: вклеїв свою фотокартку на першій сторінці паспорту, замінивши первинну фотокартку, на якій зображений ОСОБА_8 , таким чином ОСОБА_6 використав завідомо підроблений офіційний документ.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора області та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався.
Прослухавши технічну запис судового засідання, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вислухавши позицію обвинуваченого ОСОБА_6 та, визнавши недоцільним дослідження доказів, всупереч вимогам ч. 3 ст. 349 КПК України, нехтуючи своїм обов`язком, не з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений зміст обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також, йому не було роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Так, прослуховуванням технічного носія, встановлено, що давати покази обвинувачений ОСОБА_6 відмовлявся взагалі, але погодився відповісти на запитання прокурора, що не свідчить про розуміння обвинуваченим ОСОБА_6 положень ст.349 КПК України і його заява, наявна в матеріалах провадження (а.с.24)
Разом з тим, вирок суду не містить посилання на пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також, вказівку про відмову від дачі ним показів, натомість, зазначено, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_6 не підтвердив у судовому засіданні всіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, суд був позбавлений можливості пересвідчитися в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, а тому підстави для розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, були відсутні.
З огляду на вищенаведене, вирок суду першої інстанції не відповідає положенням ст. 370 КПК України, оскільки судом порушено вимоги ст. 349 КПК України, тобто судом допусщено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме вимог ст. 7 КПК України, згідно з якими, до загальних засад кримінального провадження відноситься зокрема, законність та забезпечення права на захист, колегія суддів вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурором, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, які стали підставою для скасування вироку суду, всебічно, повно та неупереджено дослідити доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, дати їм належну оцінку та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.

Вирок Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4