Справа № 991/290/20
Провадження1-кс/991/290/20
19 лютого 2020 року м.Київ
27.12.2019 за вихідним № 27/12-19, адвокатом в інтересах ОСОБА_6 до Національного бюро подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна. 09.01.2020 отримано постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 від 28.12.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника. Згідно зазначеної постанови, детектив вказує на те, що обшук проведено відповідно до ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду, в якій надано дозвіл на відшукання, окрім іншого, і мобільних терміналів зв`язку. На підставі вказаного, на твердження детектива, вилучені мобільні телефони не можуть вважатися тимчасово вилученим майном, у зв`язку з чим до них не застосовуються норми ст. 169 КПК України та відсутні підстави для повернення їх особі, в якої вони були вилучені.
Не погоджуючись з твердженням детектива, захисник зазначає, що оскільки відсутні відомості про арешт вилучених мобільних телефонів, вони є тимчасово вилученим майном та підлягають поверненню ОСОБА_6 .
У судовому засідання адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав з наведених у ній підстав, просив задовольнити. Додатково пояснив, що хоча право на вилучення мобільних терміналів зв`язку і надано ухвалою слідчого судді на проведення обшуку, однак їх подальше утримання органом досудового розслідування має ґрунтуватися на законних підставах, а не на самовільному рішенні слідчого.
Детектив у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Надав письмові заперечення. Додатково пояснив, що детективами Національного бюро проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду, якою було надано дозвіл на відшукання та вилучення мобільних терміналів зв`язку. В подальшому, вилучені мобільні телефони визнані речовим доказом по кримінальному провадженню. А тому їх перебування в органу досудового розслідування є цілком законним, оскільки про вилучення мобільних терміналів йде мова і в ухвалі слідчого судді від 22.11.2019. За таких обставин, підстав вважати вилучене майно тимчасово вилученим майном у детективів не було.
Вислухавши пояснення адвоката та заперечення детектива, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого (детектива), прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Частина 5 статті 171 КПК України встановлює, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Частина 6 статті 173 КПК України зазначає, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що тимчасово вилучене майно, повинно бути повернуто володільцю, окрім іншого, у випадку не накладення на нього арешту.
Одночасно з цим, слідчий суддя зазначає, що нормами процесуального законодавства правовий статус майна, на яке надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, не передбачений.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Крім того, ч. 2 ст. 168 КПК України містить посилання на те, що тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюєтья лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 є тимчасово вилученим майном, хоча дозвіл на його відшукання і був наданий ухвалою слідчого судді на проведення обшуку.
У своїй скарзі та під час судового засідання адвокат наголошував на тому, що мобільні телефони з сім-картками, які були вилучені під час проведення обшуку від 26.11.2019, є власністю та перебували у постійному користуванні ОСОБА_6 . На вказані речі, стороною обвинувачення арешт накладено не було, а тому вилучені мобільні телефони незаконно утримуються детективами Національного бюро.
У судовому засідання детективом не надано доказів, щодо накладення арешту на мобільні телефони, які були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Твердження детектива з приводу того, що вилучені мобільні телефони визначені в ухвалі від 22.11.2019, якою надано дозвіл на обшук, а отже вони законно перебувають у органу досудового розслідування спростовується наступним
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Детективом у судовому засідані зазначено, що арешт на вилучене майно не накладено, тому слідчий суддя вважає, що зазначене в скарзі майно повинно бути повернуте його власнику.
Одночасно з цим, статтею 307 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, які можуть бути ухвалені слідчим суддею за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого (детектива), прокурора під час досудового розслідування, а саме, - за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування зостановлюється ухвала слідчого судді, яка може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
За таких обставин, слідчий суддя за результатами розгляду скарг, зокрема, на бездіяльність слідчого (детектива), здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом постановлення однієї з вищезазначених ухвал.
З огляду на зазначене, слідчий суддя відповідно до положень КПК України не наділений повноваженнями за результатами розгляду скарг, зокрема, на бездіяльність слідчого (детектива), визнавати бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, протиправною або визнавати факт несвоєчасного розгляду клопотання.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 167, 169, 171, 303, 307, 369 372 КПК України,-
Зобов`язати детектива Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучене майно, а саме:
- мобільний телефон Iphone, модель А1533, ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою;
- мобільний телефон Iphone, модель А1429, ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-карткою;
- мобільний телефон МІ, MEID НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 та НОМЕР_6 з сім-картками.
У задоволені скарги в іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1