Провадження №1-кп/761/1726/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Києві матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000153, відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомар`ївка, Братського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 на посаді номер обслуги 3 відділення гранатометного взводу 1 спеціального батальйону, у званні солдат, раніше судимого:

- вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 серпня 2019 року за ч.3 ст.408 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців;

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

22.11.2018 року ОСОБА_3 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 23.11.2018 р. по 10.01.2019 р. ОСОБА_3 проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

З 12.01.2019 р. по 13.09.2019 р. ОСОБА_3 проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ).

16.09.2019 року, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1

№ 198 солдат ОСОБА_3 був зарахований до списків особового складу

та взятий на всі види забезпечення. Цього ж дня, він вважався таким, що приступив до службових обов`язків за посадою номер обслуги 3 відділення гранатометного взводу 1 спеціального батальйону

військової частини НОМЕР_1 у званні солдат.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем строкової військової служби, відповідно до вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37, 127; 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Так, 29.10.2019 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 233 солдату ОСОБА_3 надано основну відпуску для військовослужбовців строкової військової служби на 10 діб з 30.10.2019 р. по 08.11.2019 р.

Відповідно до відпускного квитка від 29.10.2019 р. № 240 солдат ОСОБА_3 повинен був прибути з відпустки 08.11.2019 о 15 год. 00 хв.

08.11.2019 року о 00 год. 20 хв. ОСОБА_3 вибув на потязі у супроводі свого дідуся ОСОБА_6 до м. Києва для з`явлення до військової частини НОМЕР_1 до 15 год. 00 хв. для подальшого проходження строкової військової служби.

Проте, 08.11.2019 о 15 год. 00 хв., перебуваючи у м. Києві поблизу станції метро «Лук`янівська», солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи іспитовий строк, без поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без поважних причин та дозволу командування військової частини, не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , після чого проводив час на власний розсуд за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

За час своєї відсутності обов`язки за посадою солдат ОСОБА_3 не виконував, командуванню частини про своє місцезнаходження та причини відсутності не доповідав, відповідні документи, що підтверджують законність та поважність причин його відсутності не надав.

Надалі, 16.11.2019 року об 11 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , повідомив про себе та про вчинений ним злочин стосовно нез`явлення з відпустки у період з 08.11.2019 р. по 15.11.2019 р.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся. Від надання показань у судовому засіданні відмовився відповідно до статті 63 Конституції України.

Окрім іншого винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі підтверджується показаннями свідків, безпосередньо допитаних у судовому засіданні, а саме:

- свідка ОСОБА_7 , який надав суду показання про те, що із обвинуваченим він знайомий особисто, оскільки проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_3 у АДРЕСА_3 , під час якої ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, залишив службу у військовій частині, за що був засуджений. За переведенням вони разом продовжили проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де ОСОБА_3 була надана відпустка на 10 днів. З даної відпустки він повинен був повернутися 08 листопада 2019 р., однак, з невідомих йому причин, повернувся до військової частини тільки 16 листопада 2019 р. ОСОБА_3 має спокійний характер та під час служби конфліктів з іншими військовослужбовцями не мав, психологічний тиск на нього не чинився;

- свідка ОСОБА_8 , який надав суду показання про те, що він проходить строкову військову службу на посаді відділення гранатометного взводу 1 спеціального батальйону військової частини НОМЕР_1 , знайомий із ОСОБА_3 , який із ним проходив військову службу в 1 спеціальному батальйоні військової частини НОМЕР_1 . Охарактеризував його як замкнуту людину, яка не прагне до спілкування, конфліктів у колективі ОСОБА_3 не мав, також йому відомо що він звертався до медичної частини з приводу поганого самопочуття. Йому відомо, що ОСОБА_3 було надано відпустку з 30 жовтня до 08 листопада 2019 року, до військової частини він повинен був повернутись до 08.11.2019 до 15 год. 00 хв., однак в цей день він не прибув. На телефонні дзвінки ОСОБА_3 не відповідав, про причини не прибуття не повідомляв, а прибув у розташування військової частини НОМЕР_1 лише 16.11.2019 року, його привезла мати;

- свідка ОСОБА_9 , який суду надав показання про те, що він є військовослужбовцем за призовом, на посаді заступника командира 1 спеціального батальйону з морально-психологічного забезпечення. Охарактеризував ОСОБА_3 як замкнуту людину, яка не йде на контакт, однак про існування конфліктів з іншими військовослужбовцями або із керівництвом частини йому ОСОБА_3 не повідомляв, йому тільки відомо, що він скаржився на стан здоров`я та з цього приводу звертався до медичної частини. Також вказав, що ОСОБА_3 було надано відпустку, з якої він мав повернутись до 08.11.2019 р., однак з невідомих причин перебував поза межами військової частини до 16.11.2019 р. Зі слів інших військовослужбовців йому відомо, що до розташування військової частини його привезла мати;

- свідка ОСОБА_10 , який надав суду показання про те, що він проходить військову службу на посаді командира 2 спеціального відділення 2 спеціального взводу 3 спеціальної роти 1 спеціального батальйону, охарактеризував ОСОБА_3 як спокійну людину, від якого скарг на тиск зі сторони інших військовослужбовців до нього не надходило. Також надав показання суду, що ОСОБА_3 було надано відпустку на 10 днів, проте 08 листопада 2019 р. до 15 год. 00 хв. у розташування військової частини НОМЕР_1 він не з`явився з невідомих причин. При цьому під час телефонної розмови з ним ОСОБА_3 повідомляв, що 08 листопада 2019 р. вже знаходиться в м. Києві та прямує до військової частини НОМЕР_1 , однак надалі з ним перервався телефонний зв`язок, він був поза мережею, а лише 16 листопада 2019 ОСОБА_3 прибув в розташування військової частини НОМЕР_1 у супроводі своєї матері;

- свідка ОСОБА_11 , яка надала суду показання про те, що вона обіймає посаду начальника медичного пункту 1 спеціального батальйону. ОСОБА_3 знаходився під медичним наглядом лікаря частини з 16.09.2019 р. Відповідно до рішень військово-лікарських комісій ОСОБА_3 був визнаний придатним до військової служби. Крім того, ОСОБА_3 періодично звертався до медичного пункту військової частини та направлявся на консультації до військово-медичних установ, під час яких жодних протипоказань лікарів щодо подальшого проходження військової служби ОСОБА_3 встановлено не було.

Також винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, які було досліджено у судовому засіданні, а саме:

- довідкою № 1004 від 18.11.2019 р., відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_3 за медичною допомогою до КНП «Братське ЦРЛ», за своїм місце реєстрації, з 08.11.2019 по 18.11.2019 не звертався. На обліках у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, та за медичною допомогою до вказаних лікарів не звертався;

- довідкою № 502 від 19.11.2019 р., з якої встановлено, що до Адміністрації КНП «Братського РЦПМСД» ОСОБА_3 , за своїм місце реєстрації не звертався, на амбулаторному лікуванні у період з 08.11.2019 до 19.11.2019 не знаходився;

- довідкою № 4/6203 від 22.11.2019 р., згідно якої встановлено, що згідно даних книг обліку стаціонарних та амбулаторних хворих НВМКЦ «ГВКГ» ОСОБА_3 у період з 08.11.2019 до 18.11.2019 на стаціонарному, амбулаторному лікуванні та обстеженні не перебував;

- матеріалами службового розслідування по факту порушення військової дисципліни солдатом строкової військової служби ОСОБА_3 , якими встановлено факт нез`явлення з відпустки 08.11.2019 відповідно до відпускного квитка № 240 від 29.10.2019 р.

- висновком військово-лікарської комісії № 776 від 14.05.2019 р., згідно якого солдат ОСОБА_3 визнаний придатним для проходження військової служби;

- наказом № 198 від 16.09.2019 р., згідно якого ОСОБА_3 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та він взятий на всі види забезпечення;

- наказом № 233 від 29.10.2019 р., яким солдату ОСОБА_3 надано основну відпустку на 10 діб з 30.10.2019 по 08.11.2019;

- відпускним квитком № 240, з якого встановлено, що ОСОБА_3 надано відпустку на 10 діб з 30.10.2019 по 08.11.2019., який повинен був прибути в розташування військової частини НОМЕР_1 до 15 год. 00 хв. 08.11.2019.

- наказом № 248 від 18.11.2019 р. яким встановлено, що ОСОБА_3 прибув в розташування військової частин НОМЕР_1 16.11.2019 р.

- витягом з наказу № 242 від 11.11.2019 р., яким встановлено факт нез`явлення з відпустки солдата ОСОБА_3

- рапортом ОСОБА_12 № 7438 від 18.11.2019 р., з якого встановлено, що солдат ОСОБА_3 повернувся з відпустки 16.11.2019 та приступив до виконання службових обов`язків.

- витягом з послужного списку, згідно якого солдат ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_1 проходить строкову військову службу з 16.09.2019 по теперішній час.

- відповіддю на запит № 2235 від 21.11.2019 р. з ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно якого солдат ОСОБА_3 згідно запису у «Книзі обліку військовослужбовців, які перебувають у відпустці або відрядженні Брастького РВК», став на облік 31.10.2019 як прибувший із військової частини НОМЕР_1 у відпустку згідно відпускного листа № 240 від 29.10.2019. Знятий з обліку 07.11.2019.

- результатом призову згідно протоколу № 3 від 06.11.2018 р., яким ОСОБА_3 визнаний придатним для проходження військової служби.

- відповіддю на запит № 1404/01-10 з КНП «Арбузинської ЦРЛ», з якої вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, з 08.11.2019 по 22.11.2019 за допомогою не звертався, лікарняні листи не видавалися, на лікуванні в закладі не перебував.

- довідкою № 2375/01-12 від 21.11.2019 р. від КНП «Вознесенської багатопрофільної лікарні» згідно якої ОСОБА_3 за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, з 08.11.2019 по 21.11.2019 за медичною допомогою не звертався, на амбулаторному та стаціонарному лікуванні не перебував.

- довідкою № 1834/01-12 від 21.11.2019 р. з КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня», з якої встановлено, що ОСОБА_3 в період з 08.11.2019 по 21.11.2019 р. не перебував на лікуванні та не звертався за медичною допомогою.

- відповіддю на запит № 20/8714 від 20.11.2019 р., з якої встановлено, що до КНП «Первомайськ ЦРЛ» ОСОБА_3 з 08.11.2019 по 20.11.2019 не звертався, на стаціонарно чи амбулаторному лікуванні не перебував.

- довідкою № 4149 від 26.11.2019 р. з військової частини НОМЕР_1 , якою встановлено, що ОСОБА_3 не звертався з приводу побиття до командування військової частини, до медичного пункту військової частини з вищевказаного приводу не звертався та жодних рапортів не писав.

- листом ознайомлення, згідно якого ОСОБА_3 військовою частиною НОМЕР_1 під підпис ознайомлений з кримінальною відповідальністю за військові злочини

- відповіддю на запит від 26.11.2019 року № 72/4079 від Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська залізниця», з додатком до неї, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_13 30.10.2019 р. виїхав зі станції Київ-Пасажирський у напрямку станції Людмилівка (Миколаївська область) та 08.11.2019 р. зі станції Миколаїв прибув до станції Київ-Пасажирський.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке слід кваліфікувати як нез`явлення вчасно на службу з відпустки, тривалістю понад три доби, але не більше місяця, що вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби.

При цьому судом не приймаються як належні заперечення сторони захисту з приводу помилкової кваліфікації дій ОСОБА_3 як таких, що вчинені військовослужбовцем у особливий період та необхідністю перекваліфікації його дій за ч.1 ст. 407 КК України, у зв`язку із тим, що особливий період, який був визначений Указом в.о. Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 безпосередньо пов`язується із тривалістю мобілізації, строк дії якої також було визначено пунктом 3 даного Указу № 303/2014, тривалістю 45 діб.

Так, статтею 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
При цьому стороною захисту при заявленні клопотання щодо перекваліфікації дій обвинуваченого не враховано того, що особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а отже, особливого періоду не було припинено і станом на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби. Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд однозначно сформулював у своїй практиці, як суд права.

Так, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким кримінальними правопорушенням, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений у серпні 2019 року був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, у той же час належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив кримінально-карану діяльність, вчинивши кримінальне правопорушення у період іспитового строку за попереднім вироком суду, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем навчання, проживання та несення військової служби характеризується незадовільно, не одружений, не працював.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є рецидив.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його віку та стан здоров`я, суд вважає необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією закону, за яким визнав його винним.

При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує, що останній раніше засуджений вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 серпня 2019 року за ч.3 ст. 408 КК України, на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців, тому у відповідності до ч.1 ст. 71 КК України вважає за необхідне остаточне покарання призначити шляхом часткового складання призначених покарань.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 серпня 2019 року, яким ОСОБА_3 було засуджено за ч.3 ст. 408 КК України, на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 28 листопада 2019 року.

Зарахувати до строку відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення, із утриманням на гауптвахті, з 28 листопада 2019 року до набрання вироком законної сили, згідно ч.5 ст. 72 КК України (у редакції статті Закону № 2046-VIII від 18.05.2017) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1