Справа № 442/3564/20
Провадження № 1-кс/442/735/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2020 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 19.05.2020, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 19.05.2020 про закриття кримінального провадження №000771 від 11.05.2020.

В обґрунтування скарги посилається, зокрема, на те, що вищезазначену постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що проживає на АДРЕСА_1 разом зі своєю сім`єю. Крім цього, їй на праві власності належить 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_2 . 10.05.2020 близько 23 години вона зайшла до своєї кімнати та відпочивала. Близько 23.30 год туди ввірвалася сусідка ОСОБА_6 та почала обзивати її нецензурними словами. У той час, коли їй випав з руки телефон і вона намагалась його підняти, ОСОБА_7 схопила її за волосся, вирвавши частину його з голови. Звичайно, вона оборонялася, вдарила її по плечі попільничкою та відштовхнула. Тоді вона викликала поліцію, після чого надала пояснення з даного приводу. Також вона згодом подзвонила до свого сина, щоб той приніс документи на квартиру, і він показав їй вирване волосся, яке лежало на підлозі.

Приймаючи оскаржувану постанову, на думку ОСОБА_3 , слідча діяла однобоко, не дослідила усіх обставин справи. Окрім того, зазначає, що жодного свідка цієї події не було, оскільки така відбулась у її кімнаті. Однак, слідча не взяла до уваги її вирване волосся. Вважає неправильним те, що її мають намір покарати, оскільки вона обвинувачується за заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , у той час, коли особисто викликала працівників поліції, так як їй спричинили тілесні ушкодження та нанесли психологічну травму.

Постанову про закриття кримінального провадження вона отримала 09.06.2020, що підтвердила у судовому засіданні слідча ОСОБА_5 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала з підстав, викладених у ній та просить таку задоволити.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала скаргу та доповнила, що у згаданий вечір ОСОБА_3 умислу на заподіяння шкоди ОСОБА_7 не мала. Остання прийшла до неї з претензіями, увірвавшись у кімнату, де під час конфлікту вирвала їй волосся. Оскільки експерт у висновку судово-медичної експертизи зазначив про відсутність у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, вони мають намір оскаржити такий, звертаючи увагу саме на вирване з її голови волосся. Вважає, що для можливості ОСОБА_3 захистити свої інтереси, постанову про закриття кримінального провадження слід скасувати.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги та пояснила, що нею були допитані усі свідки, у яких була необхідність, проведені відповідні експертизи. За результатами проведення слідчих дій, до суду направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , у зв`язку з нанесенням останньою тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 . У той же час, висновком судово-медичної експертизи стверджувалась відсутність тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , не зважаючи на її твердження, що такі спричинила їй ОСОБА_7 під час тих самих подій. Оцінивши усі докази у їх сукупності, враховуючи показання свідків (очевидців події), які вказували на нанесення саме ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , беручи до уваги також безпосередньо показання ОСОБА_3 , постановлено закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час розгляду скарги встановлено, що 11.05.2020 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №000771 за заявою ОСОБА_3 за ознаками ч.1 ст.125 КК України.

Постановою слідчого Дрогобицького ВП ОСОБА_5 від 19.05.2020 закрито вищевказане кримінальне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження №000771 вбачається, що ОСОБА_3 повідомила поліцію про конфлікт, який виник 10.05.2020 близько 23.30 год у АДРЕСА_3 , між нею та ОСОБА_6 , під час якого їй були спричинені тілесні ушкодження.

Водночас із заявою про зазначену подію звернулась ОСОБА_9 та просила прийняти міри до ОСОБА_3 , яка пошкодила їй майно та спричинила тілесні ушкодження.

Під час здійснення досудового розслідування слідчим ОСОБА_5 11.05.2020 призначено судово-медичну експертизу, а також допитано в якості потерпілої ОСОБА_3 та в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , неповнолітню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Останні (окрім ОСОБА_7 ) дали показання зокрема про те, що вони проживають на АДРЕСА_3 , куди 10.05.2020 близько 23.15 год прийшла агресивна та у нетверезому стані ОСОБА_3 (з білою плямою на голові, наче лишай, без волосся). За декілька хвилин туди прийшла їхня сусідка ОСОБА_7 , яка згодом попрямувала у кімнату до ОСОБА_3 , де між ними виник конфлікт. Свідки також вказали, що бачили, забігши у кімнату, як їхня сусідка ОСОБА_13 піднімалася з коліна на ноги, після чого ОСОБА_8 схопила її двома руками, штовхнула до стіни та, взявши за волосся, знову вдарила ОСОБА_14 головою до стіни. ОСОБА_10 підійшла до ОСОБА_3 та забрала її від ОСОБА_15 .

Згідно з висновком експерта №197, у ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Вказати від чого виникло поріділе волосся у лівій тім`яній ділянці на момент закінчення експертизи не можна.

На вищевказані показання та експертизу посилається і слідчий ОСОБА_5 у своїй постанові про закриття провадження.

Отже, посилання скаржника у своїх доводах на те, що слідча діяла «однобоко», не дослідила усі обставини справи, оскільки не було досліджено, що ОСОБА_7 у її помешканні влаштувала конфлікт та вирвала їй волосся, не знайшли свого підтвердження.

Натомість, слідчим в оскаржуваній постанові надано оцінку вищенаведеним доказам у їх сукупності та зроблено висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з чим закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Пункт 2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. У той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

У ч.1 ст.125 КК України передбачено відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

З об`єктивної сторони злочин характеризується заподіянням легкого тілесного ушкодження. Тобто, за відповідним наслідком - у виді шкоди здоров`я. Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди потерпілому.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.

Оскаржуване рішення слідчим прийнято на виконання вимог закону, з підстав, зазначених у ст.284 КПК України. Постанова про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Твердження, на які посилається слідчий в оскаржуваній постанові, повністю узгоджуються із зібраними доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, під час проведення досудового розслідування було зібрано необхідний та достатній обсяг інформації, яка дала підстави для прийняття рішення про закриття провадження.

Таким чином, посилання скаржника на те, що слідчим не вчинено дій для всебічного, повного і неупередженого дослідження кримінального провадження, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Варто зазначити, що під час допиту в якості потерпілої скаржник ОСОБА_3 вказала на присутність у згаданій квартирі під час події саме тих осіб, які були допитані слідчим в якості свідків. Крім цього, ОСОБА_3 з приводу отриманих тілесних ушкоджень внаслідок конфлікту пояснила, що ОСОБА_13 накинулась на неї із шарпаниною, внаслідок чого видерла волосся. Щодо будь-яких інших тілесних ушкоджень, які не були предметом дослідження під час проведення судово-медичної експертизи, потерпіла не зазначала.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Скаржник також вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки експертом у висновку не зазначено тілесного ушкодження, спричиненого вириванням волосся з голови. Однак, зважаючи на викладене у висновку експерта, такі посилання є безпідставними.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи на вищенаведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова є законною, винесеною з урахуванням вимог ст.284 КПК України, зі всебічним урахуванням усіх доказів та обставин справи, а твердження скаржника про незаконність такої постанови є безпідставними. Відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 19.05.2020.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 22.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1