Справа № 149/414/18
Провадження №11-кп/801/51/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10
та його представника адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Томашпіль Хмільницького району Вінницької області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, працюючий в АТП «Кривешко» на посаді водія, одружений, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий, не депутат,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі,
відповідно до ст. 75 КК України він звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
частково задоволено позов ОСОБА_10 , стягнуто з Приватного акціонерного Товариства «Страхова група «ТАС» (код. ) на користь потерпілого ОСОБА_10 8 340, 47 грн. страхового відшкодування за матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ушкодження здоров`я та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 50 000 грн. заподіяної моральної шкоди та 3000 грн. витрат за надання правової допомоги;
вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 19 червня 2017 року о 19:20 год, керуючи технічно справним автомобілем «КІА RIO» д.н.з. НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_13 ), рухаючись по проїжджій частині дороги вул. Столярчука в напрямку вул. Небесної Сотні у м. Хмільник не врахував усіх дорожніх умов, а саме наявності знаку 5.35.1 «Пішоходний перехід», яким позначено місце, призначене для організованого переходу пішоходів через проїзну частину та горизонтальної розмітки 1.14.1 «Зебра», яка позначає нерегульований пішохідний перехід, наближаючись до якого, умисно порушив правила дорожнього руху, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та легковажно розраховуючи на їх відвернення, не обрав безпечної швидкості руху і не надав дороги пішоходу, який в той час переходив проїжджу частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля та відповідно до висновку експерта № 1061а від 28.12.2017 року, допустив порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме:
- п. 12.3 відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди»;
- п. 18.1 відповідно до якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Внаслідок допущеного порушення Правил дорожнього руху України, водій автомобіля «КІА RIO» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який переходив проїжджу частину дороги вул. Столярчука м. Хмільник по нерегульованому пішохідному переході справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав, окрім інших, тілесне ушкодження у вигляді перелому тіла 5-го шийного хребця, який відповідно до висновку експерта № 113 від 05.10.2017 належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи, що його вина в судовому засіданні не доведена та не підтверджена об`єктивними доказами, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити відносно нього новий вирок, яким виправдати його за ч.2 ст. 286 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги ті дані, які не підтверджують його винуватість чи спростовують обвинувачення, а саме: визнання судом тієї обставини, що його підрізав автомобіль, не відповідає дійсності; пішохід з`явився на відстані приблизно 20-25 метрів за пішоходним переходом на проїжджій частині з правої сторони, про що повідомив і свідок ОСОБА_14 ; з приводу видимості відсутній висновок експерта, при проведенні автотехнічної експертизи це питання не досліджувалось, в суді він розповідав, що проїжджу частину він бачив чітко, сонце його не осліплювало, при цьому він не виключає обмежену видимість в ту мить коли потерпілий з`явився на проїжджій частині; стан потерпілого, у якого виявлено алкогольне сп`яніння 2.5 проміле; висновок автотехнічної експертизи при її призначенні слідчим не було забезпечено об`єктивних вихідних даних, зокрема, не враховано даних огляду місця події, показання обвинуваченого щодо дорожньої ситуації та місця наїзду на пішохода; при наявності суттєвих розбіжностей з потерпілим, слідчий експеримент проведений лише з ОСОБА_10 , при цьому в первинних своїх показаннях він повідомляв слідчому, що про обставини наїзду нічого не пам`ятає; згідно протоколу огляду місця ДТП від 19.06.2017 відсутня будь-яка слідова інформації на підтвердження обвинувачення, що наїзд на пішохода стався на нерегульованому пішоходному переході, разом з тим плями бурого кольору виявлено на відстані 21, 40 м від краю пішоходного переходу; судом безпідставно двічі було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, також було відмовлено в проведенні слідчого експерименту щодо відтворення подій кримінального правопорушення з метою перевірки і уточнення його показів та показів свідка ОСОБА_14 , а також судом через його упередженість відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить скасувати вирок через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 ні під час досудового розслідування, ні в судовому засіданні не розкаявся, винним себе не визнав, що вказує на бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 та його представника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження, переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, на переконання колегії суддів, повністю знайшла своє підтвердження винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Так, про доведеність вини обвинуваченого свідчать наступні докази.

Показання потерпілого ОСОБА_10 , дані ним в судовому засіданні, де він вказав, що підійшовши до пішохідного переходу, він розпочав переходити дорогу, коли через п`ять кроків відчув удар зліва.

Показання свідка - слідчого Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_15 , який повідомив, що виїхавши на місце пригоди, ним було виявлено екіпаж патрульної поліції Хмільницького ВП та автомобіль, який стояв за пішохідним переходом та на якому були наявні пошкодження.

Свідок, інспектор Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_16 повідомив, що на місці пригоди він бачив біля пішохідного переходу кепку, окуляри та капці (шльопанці), насипи скла автомобіля, які знаходились коло 2-х метрів від пішохідного переходу.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що працює разом із обвинуваченим ОСОБА_7 в АТП «Кривешко». Влітку 2017 року до нього подзвонив ОСОБА_7 та повідомив, що під час того, як переганяв його автомобіль, збив людину. Приїхавши на місце скоєного ДТП він помітив, що транспортний засіб, що належить йому та керуючи яким ОСОБА_7 вчинив ДТП, стояв ближче до центру дороги, від пішохідного переходу біля 100 метрів, на ньому були наявні пошкодження, а саме, на капоті, решітці та лобове скло вгнуте всередину.

Свідок, інспектор Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_17 пояснив, що під час несення служби було виявлено автомобіль «Kia Rio», в якого було включено аварійне світло та біля якого лежав чоловік. Між автомобілем та пішохідним переходом була незначна відстань. ОСОБА_7 повідомляв, що його засліпило сонячне світло, у зв`язку із чим він не помітив пішохода.

Свідок, слідчий Хмільницького ВП Калинівського ГУНП України ОСОБА_18 пояснив, що проводився слідчий експеримент з метою перевірки показань потерпілого ОСОБА_10 , заміри здійснювалися з метою встановлення відстані та часу, яку пройшов потерпілий, у присутності двох свідків, для подальшого проведення авто-технічної експертизи. Вимірювання здійснювалися за допомогою рулетки, а час - за допомогою секундоміру, який знаходиться у його телефоні. Експерт під час проведення слідчого експерименту не залучався, оскільки всі зібрані матеріали були надіслані на експертизу та у разі будь-якої невідповідності експерт би повідомив йому, однак таких клопотань від експерта не надходило, а, отже, для експерта відомостей для проведення експертизи було достатньо. ОСОБА_10 не міг детально розповісти про деталі вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, тому він вирішив провести з ним слідчий експеримент.

Також вина ОСОБА_7 підтверджена висновком експерта № 113 від 05.10.2017 року, відповідно до якого внаслідок ДТП потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді перелому тіла 5-го шийного хребця, яке належить до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечним для життя, а також тілесні ушкодження у виді перелому кісток носа, струсу головного мозку, ран обличчі та лівій руці, які належать до легкого ступеню тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді гематоми на обличчі (а.пр. 187-188 Том 1);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2017 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_10 м. Хмільник по вул. Столярчука Вінницької області, рухаючись до пішохідного переходу переконався, що автомобілів на проїжджій частині дороги немає. Розпочавши рух по пішохідному переходу та дорахувавши до п`ятої смуги, відчув удар з лівого боку. В подальшому ОСОБА_10 прийшов до свідомості в лікарні, будь якої іншої інформації після удару автомобілем він не пам`ятає. Відстань яку пройшов потерпілий ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту по пішохідному переході складає 3,8 метра. (а.пр.193-194 Том 1);
-протоколом огляду місця події від 24.11.2017 року, схемою до огляду місця події та фото таблицями до протоколу, відповідно до яких об`єктом огляду є вул. Столярчука в м. Хмільник Вінницької області, де між кафе «Радой» та Хмільницькі електромережі наявний з`їзд для транспорту, а також пішохідний перехід через дорогу шириною 6 метрів. Від пішохідного переходу на відстані 4,2 метра наявна електрична опора. Ширина проїжджої частини складає 17,2 метра. Ширина правої смуги складає 7,5 м., має не суцільну розмітку в напрямку вул. Пушкіна, а ширина зустрічної проїжджої частини складає 9,7 м (а.пр.198-205 Том 1);
- протоколом огляду місця події від 15.11.2017 року та фототаблицями до нього, відповідно до яких об`єктом огляду є вул. Столярчука в м. Хмільник Вінницької області, а також прилегла територія до магазину «Майстер» та частина проїжджої частини даної автодороги (а.пр.207-210 Том 1);
-висновком експерта № 1061а від 28.12.2017 року, згідно якого в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля KIA-Ria, д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху, а у разі скоєння наїзду в межах нерегульованого пішохідного переходу, вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, вказаних у постанові про призначення експертизи та при умові, що пішохід в полі зору водія з моменту виникнення небезпеки для руху до наїзду рухався 2.8-3.9 секунд, водій автомобіля KIA-Ria мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою даного автомобіля. Також в ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних у постанові про призначення експертизи та при умові, що пішохід в полі зору водія з моменту виникнення небезпеки для руху до наїзду рухався 2.8-3.9 секунд, в діях водія автомобіля KIA-Ria вбачається невідповідність вимогам п. 1.3 та п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП (а.пр. 216-219);
-показами судмедексперта ОСОБА_19 , згідно яких у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження у вигляді перелому тіла 5-го шийного хребця, яке належить до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення, згідно наказу № 6 п. 2.1.З.Е правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Також у ОСОБА_10 було виявлено закриту черепно-мозкову травму, яка належить до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та виявлено ушкодження ран на лівій руці, які належать до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета, можливо 17.06.2017, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що не суперечить матеріалам кримінального провадження (а.пр.184-186 Том 2).

Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, суд, призначивши ОСОБА_7 покарання за вчиненне ним кримінальне правопорушення, від відбування якого звільнив обвинуваченого з випробуванням, не у повній мірі дотримався вимог ст. ст. 50,65 КК України.

Зокрема, судом вірно враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має ряд заохочень за працю у сфері пасажирських перевезень, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинив вперше, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, відсутні обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, проте залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушеннянта транспорті" при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, згідно якого суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Так, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вину свою не визнав, заподіяну шкоду не відшкодував, позицію потерпілого ОСОБА_10 , який наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 основного покарання у вигляді реального позбавлення волі і таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також слід призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: