Справа № 463/8336/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/130/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 січня 2020 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001914 від 30 серпня 2019 року,
з участю заявника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову від 17 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001914 від 30 серпня 2019 року.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 січня 2020 року та постанову слідчого Другого слідчого відділу управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 17 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001914.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя формально з`ясував природу даних правовідносин та передчасно дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

На його переконання, слідчий суддя жодним чином не спростував його доводи в тій частині, де він покликався на ту обставину, що ухвалою військової колегії Верховного Суду України від 25 листопада 2009 року було чітко вказано, що при новому розгляді справи необхідно з`ясувати та встановити на підставі якого процесуального документу йому було видано дублікат виконавчого листа від 17 листопада 2000 року, причини його зникнення, а також необхідність та підстави видачі дублікату виконавчого листа від 09 серпня 2000 року, і що суд під головуванням ОСОБА_8 проігнорував вказані мотиви.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 покликається на те, що копію ухвали він отримав на пошті 27 січня 2020 року.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
З огляду на те, що ОСОБА_6 отримав копію прийнятої слідчим суддею ухвали 18 січня 2020 року, що підтверджується розпискою про отримання поштового відправлення (а.с.п.26), колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

Як встановлено апеляційним судом, Другим слідчим відділом слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № від 30.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України. Так, до Генеральної прокуратури України надійшла ухвала Печерського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_6 та зобов`язано уповноважених осіб Генеральної прокуратури України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 14.02.2019 вх.№ 9.

Зокрема, із заяви ОСОБА_6 від 14.02.2019 вбачається, що суддя Івано- Франківського міськрайонного суду ОСОБА_9 винесла, на думку заявника, неправосудний вирок від 02 лютого 2012 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 17 грудня 2019 року закрито кримінальне провадження № 0001914 від 30 серпня 2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні судді ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення.

Прокуратура Івано-Франківської області з прийнятим слідчим рішенням погодилась, що відображено в листі від 26 грудня 2019 року № 15-2001-19.

Не погоджуючись із вказаною постановою слідчого, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просив скасувати постанову з мотивів однобічного, неповного, упередженого розслідування та належної перевірки отриманих доказів.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні поданої скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим проведені усі необхідні та можливі слідчі дії, та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, полягає у постановленні суддею (суддями) завідомо неправосудного судового рішення, тобто такого, в якому висновки суду завідомо суперечать установленим фактичним обставинам справи або завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, або яке свідомо постановлено з грубим порушенням норм процесуального права.

Аналізуючи суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, слід звернути увагу, що така характеризується виключно прямим умислом з обов`язковою наявністю мотиву, оскільки особа усвідомлює, що постановляє завідомо неправосудний акт, керуючись при цьому будь-яким мотивами, за винятком корисливих або інших особистих інтересів (ч. 2 ст. 375 КК України).

Обов`язковою ознакою неправосудності судового рішення в контексті ст. 375 КК України є його завідомість, що вказує на те, що суддя не помиляється, а усвідомлює незаконність, необґрунтованість рішення по справі.

Саме завідомість у поєднанні із неправосудністю дає можливість розмежувати право судді на вирішення справи на власний розсуд відповідно до вимог закону, право на суддівську помилку, та кримінальну відповідальність за постановлення завідомо неправосудного рішення.
Під час досудового розслідування слідчий, провівши необхідні слідчі дії, встановив відсутність у діях судді Івано-Франківського міськрайонного суду ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, а саме у ході досудового розслідування не здобуто доказів ухвалення суддею завідомо неправосудного рішення.

Висновок слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та з таким висновком слідчого погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Слідчий суддя під час розгляду скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

У ході досудового розслідування слідчим було допитано в якості свідка суддю ОСОБА_10 , здійснювався чотири рази виклик для допиту в якості свідка ОСОБА_6 , оглянуто та долучено до матеріалів кримінального провадження рішення суду в справі № 0907/1-121/11.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що у ході досудового розслідування проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий під час досудового розслідування та слідчий суддя при судовому розгляді скарги неповно та невсебічно дослідили матеріали провадження, надали неналежну правову оцінку зазначеним доказам та обставинам, на підставі чого зробили необґрунтований висновок про закриття кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження.

Не вбачає колегія суддів підставою для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про неврахування ухвал апеляційного суду Івано-Франківської області та Верховного Суду України, оскільки факт скасування судового рішення само по собі не свідчить про його завідомо неправосудність.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження не вбачається.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову від 17 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001914 від 30 серпня 2019 року, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4