ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали об`єднаного кримінального провадження № 201/13653/18 (пр. № 1-кп/201/712/2020), відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002983, 0000279, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 09 листопада 2001 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік; 15 серпня 2002 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі; 03 жовтня 2006 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі; 03 листопада 2009 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном два роки; 19 травня 2010 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений 17 травня 2014 року по відбуттю покарання; 09 вересня 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном три роки, постановою від 26 травня 2016 року направлений на відбуття покарання в ВК строком на два роки, звільнився 20 січня 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2018 року умовно достроково, невідбутий строк п`ять місяців один день; 28 лютого 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном три роки, не працюючого, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_4 28 листопада 2018 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись в коридорі квартирі АДРЕСА_2 , побачив як потерпіла ОСОБА_5 поклала в кишеню своєї куртки грошові кошти в сумі 300 гривень, які їй належали та визначив їх об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу витяг з кишені куртки, яка знаходилась в коридорі вищевказаної квартири грошові кошти в сумі 300 гривень та поклав їх у кишеню штанів, одягнених на ньому. Після чого, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 300 гривень.

2. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_6 , 01 лютого 2019 року приблизно о 06.00 годині, знаходячись по вул. Єреванській у м. Дніпро, побачив наполовину відчинені ролетні ворота гаражного приміщення, розташованого на території домоволодіння за адресою; АДРЕСА_3 та заглянувши в середину побачив, що у гаражному приміщенні знаходяться болгарка, каністра з пальним та пляшки з фарбою, які визначив предметом свого злочинного посягання.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, шо за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, через відчинені ролетні ворота потрапив до гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки шляхом вільного доступу взяв дві пляшки з рідкою фарбою червоного кольору для промислового принтеру об`ємом один літр кожна, загальною вартістю 5000 гривень; залізну каністру, яка матеріальної цінності не представляє, заповнену дизельним паливом об`ємом 20 літрів вартістю 559,80 гривень; болгарку марки AEG вартістю 1 399 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 6 958,80 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також обставинам, що пом`якшують покарання останнього і наявність таких, що його обтяжують, а отже, зазначені дані у своїй сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому іншого покарання або пов`язаного з його реальним відбуттям, при цьому, таке покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, достатності і розумності.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 28 лютого 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробувальним терміном три роки, при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи, що судом також прийнято рішення про застосування до обвинуваченого випробувального терміну.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року у виді двох років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком суду, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ дві пластикові пляшки об`ємом 1л. кожна білого кольору з рідиною червоного кольору залишити за належністю власникові.
Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у розмірі 286 грн. (двісті вісімдесят шість гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1