Справа № 297/2321/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000361 від 07.05.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

21 липня 2019 року, близько 23 години 20 хвилини, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen» моделі «LТ28» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у темну пору доби по вулиці Миру в населеному пункті с. Свобода, зі сторони центру с. Свобода у напрямку населеного пункту с. Бадів, Берегівського району, Закарпатської області, яка освітлюється вуличним електроосвітленням з електроопор, що з права по ходу його руху, проїжджаючи ділянку дороги між будинками №112 та №113, діючи в супереч вимогам п.п.1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 2.9. «а» та 12.3. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час, діючи у супереч вимогам п.4.1. та п.4.4. Правил дорожнього руху України, рухаючись краєм проїзної частини у попутному напрямку руху транспортним засобам - по ходу руху водія ОСОБА_4 , чим самим створював останньому своїми діями небезпеку для руху.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: розрив черевного відділу аорти на рівні 2-го поперекового хребця, 3 600 мл рідкої крові в черевній порожнині; крововилив у тканину нижньої частки правої легені та міжчасткову ділянку лівої легені; крововилив під м`яку мозкову оболонку в ділянці лобової долі головного мозку зліва; рана на шкірних покривах потиличної ділянки голови зліва, крововилив у м`які тканини потиличної ділянки зліва та лобової ділянки голови зліва; садно на шкірних покривах задньо-зовнішньої поверхні середньої третини лівого стегна на висоті 57 см від рівня підошовної поверхні стопи, садно на шкірних покривах зовнішньої поверхні верхньої третини лівого стегна на висоті 76 см та 88 см від рівня підошовної поверхні стопи, садно на шкірних покривах бокової поверхні тазу зліва, передньо-бокової поверхні грудної клітки та черева зліва та садно на шкірних покривах бокової і передньої поверхні грудної клітки зліва; синець на шкірних покривах крижової ділянки зліва та задньої поверхні грудної клітки справа.

Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, за ударним механізмом спричинення та механізмом тертя.

Тілесні ушкодження у вигляді забою правої та лівої легень, розриву черевного відділу аорти з масивним (3 600 мл.) крововиливом у черевну порожнину належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно з п. 2.1.3 (л,о,п) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.. Між даними тілесними ушкодженнями і смертю неповнолітнього ОСОБА_7 є причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 2.9. «а» та 12.3. Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п.1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п.12.3. - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вимог п.п.1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 2.9. «а» та 12.3. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням неповнолітнім ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вчинивши за вищевказаних обставин дорожньо-транспортну подію, достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та вчиненням наїзду на пішохода неповнолітнього ОСОБА_7 за наведених вище обставин, поставив потерпілого в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, в супереч вимогам п.2.10. Правил дорожнього руху України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілого у небезпеці і з місця пригоди втік, що призвело до смерті ОСОБА_7 , під час його транспортування до медичного закладу.

Ці дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 3 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, якщо вони спричинили смерть особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково та пояснив, що 21.07.2019 року, близько 23:20 год. він їхав з с. Свобода в сторону с. Бадів. В той час, було темно та моросив дощ. При в`їзді в с. Бадів з одної сторони на вулиці було освітлення, однак за 50-60 метрів до місця, де відбулася дорожньо-транспортна пригода освітлення не було. ОСОБА_4 рухався зі швидкістю 50 км/год. та під час руху побачив дві точки, тому почав приймати вліво, в результаті чого рухався приблизно на відстані 1,5 метрів від обочини. Далі, під час руху відчув удар, однак нікого не бачив, а побачив лише тінь збоку автомобіля вже після удару, близько за 50 см.. Після цього, злякавшись від даного удару обвинувачений розвернув автомобіль та поїхав додому. Після приїзду додому, він разом з батьком відразу повернулися на місце де відбувся удар, однак там нікого не було. Далі, батько пересів у іншу машину та поїхав до пункту швидкої допомоги, а він залишився на місці де трапилася дорожньо-транспортна пригода. Також додав, що алкогольних напоїв він не вживав та відшкодував родині потерпілого матеріальну та моральну шкоду.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, його вина доведена показами потерпілого та свідків.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він не проживає з сином вже тривалий час, оскільки має іншу сім`ю. 21.07.2019 року йому зателефонували та повідомили про дорожньо-транспортну пригоду за участі його сина, після чого він приїхав на місце пригоди. Про обставини даної пригоди йому відомо лише зі слів, а саме те, що на його сина, який йшов з другом по узбіччю дороги здійснив наїзд обвинувачений ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, після чого не надавши допомоги залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому, товариш сина ОСОБА_9 , який перебував з ним, відтягнув потерпілого ОСОБА_10 до першого будинку щоб попросити допомоги. Далі, вийшли люди, які подзвонили на станцію швидкої допомоги та надали допомогу потерпілому. Як йому відомо, то зі слів людей та матеріалів провадження, через деякий час приїхав батько обвинуваченого, а ОСОБА_4 лише приблизно через годину повернувся на місце дорожньо-транспортної пригоди. Також додав, що йому відшкодована матеріальна та моральна шкода, претензій до обвинуваченого він не має, просить останнього не позбавляти волі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що ввечері 21.07.2019 року його син ОСОБА_4 приїхав на автомобілі додому та повідомив йому, що він ймовірно збив людину. Він бачив що на автомобілі з правої сторони наявні пошкодження. Після цього, відразу він разом з сином сів у машину та вони поїхали на місце події. Після приїзду він допоміг переставити потерпілого з машини в швидку, після чого поїхав з ним до лікарні, а обвинувачений ОСОБА_4 залишився на місці події. Також додав, що він відшкодував шкоду родині потерпілого та останні до обвинуваченого жодних претензій не мають.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що 21.07.2019 року ввечері, близько 11:00 год. її донька на дзвінок відкрила двері на огорожі, після чого забігла до будинку та повідомила, що на вулиці сильно плаче хлопчик. Вийшовши на вулицю вона побачила як хлопець тримає на колінах потерпілого, якого збила машина. На хлопчику слідів крові не було. Далі, вона побігла за чоловіком та намагалася викликати швидку, однак не могла додзвонитися. Після цього, вигнала свою машину, поставила з чоловіком хлопчика в машину та відвезла потерпілого на швидку в смт. Батьово. Через декілька хвилин приїхав батько обвинуваченого, який допоміг працівникам швидкої переставили хлопчика у швидку, після чого потерпілого відвези до лікарні в м. Берегово.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показали, що 21.07.209 року він заступив на чергуванні в якості оперативного чергового до Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області. Близько 23:00 год. поступило повідомлення на службовий мобільний телефон про те що смт. Батьово на мосту сталася дорожньо-транспортна пригода, після чого він вислав туди оперативну групу. Після виїзду слідчий йому передзвонив, що по дорозі вони біля с. Косино зустріли швидку, яка, яка поїхала в сторону м. Берегова.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що 21.07.2019 року він перебував на чергуванні в складі СОГ. Близько опівночі перезво ний оперативний черговий та повідомив про те, що в с. Свобода сталася дорожньо-транспортна пригода. Про вказану подію чергового повідом лікар швидкої допомоги смт. Батьова. Після цього вони в складі СОГ вони виїхали на місце події, де по дорозі біля с. Косино зустріли автомобіль швидкої допомоги, про що він повідомив чергового. Після приїзду в с. Свобода по вул. Миру вони побачили автомобіль, а біля автомобіля знаходився обвинувачений ОСОБА_4 , який розповів, що трапилася дорожньо-транспортна пригода. В цей час йому зателефонував черговий Берегівського ВП ОСОБА_13 , який повідомив йому, що потерпілий в лікарні помер. Після цього, в складі СОГ направив обвинуваченого ОСОБА_4 на освідчення на стан алкогольного сп`яніння до Берегівської ЦРЛ, а сам склав схему дорожньо-транспортної пригоди та вилучив транспортний засіб.

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 20.07.2019 року, близько 21:00 год. він прийшов додому до потерпілого, після чого вони разом пішли в село гуляти. Далі, ОСОБА_15 запропонував піти в кафе, щоб придбати чаю, однак кафе було зачинене, а тому вони вирішили піти в магазин в сусіднє село Свобода, де придбали чай та вирушили пішки додому в напрямку с. Бадів. В той час, вже було пасмурно та падав невеликий дощ, однак на даній ділянці дороги, де відбулася дорожньо-транспортна пригода було освітлення. Він рухалися по правому краю узбіччя, а потерпілий по краю проїжджої частини дороги. Під час їх руху повз них проїхав рейсовий автобус, і через декілька хвилин ззаді на великій швидкості проїхав мікроавтобус, який, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_10 , в результаті чого останнього відкинуло, а автомобіль не зупиняючись поїхав в сторону с. Бадів. Від удару потерпілий знепритомнів, тому почав надавати йому першу допомогу та зупиняв автомобіль, який їхав, однак той не зупинявся. Після цього, ОСОБА_9 взяв потерпілого на руки та відніс до першого будинку, де постукав в двері, після чого вийшла жінка, яку попросив відвезти потерпілого в лікарню. Далі, дана жінка на своєму автомобілі відвезла ОСОБА_10 на пункт швидкої допомоги в смт. Батьово, однак на той час останній був вже мертвий.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 в судовому засіданні виготовлений ним висновок №10/345 від 11.09.2019 року підтримав та пояснив, що йому для виконання надійшла ухвала суду. Зазначив, що всі вихідні дані для проведення експертизи йому були надані слідчим. Відносно двох варіантів, які зазначені у висновку, пояснив, що дані питання йому були поставлені слідчим, тому перший варіант у висновку стосується оцінки дій водія з технічної точки зору, а саме дотримання виконання водієм п. п. 12.2 та 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки руху. Другий варіант стосується дій пішохода та як такий мав діяти відповідно до пунктів Правил дорожнього руху України в даній дорожній обстановці.

Крім того, доказами вини у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.07.2019 року із схемою та фото таблицею до нього, згідно якого встановлено місце пригоди с. Свобода по вул.. Миру, неподалік будинку №112 (Т1 а.с. 34-43);

-лікарським свідоцтвом про смерть №83 від 23.07.2019 року, згідно якого встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причиною смерті стала закрита тупа травма грудної клітки та черева з розривом черевного відділу аорти (Т1 а.с. 45);

-висновком та актом до нього щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно результатів якого обвинувачений ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,9 проміле (Т1 а.с. 50-51);

-протоколом огляду транспортного засобу від 06.09.2019 року з фото таблицею до нього, який проведено на території штраф майданчику Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області та в ході якого оглянуто автомобіль марки «WOLKSWAGEN» моделі «LT 35» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » червоного кольору та наявні на ньому пошкодження (Т2 а.с. 27-36);

-протоколом огляду речей від 03.09.2019 року з фото таблицею, яким було оглянуто кофту сірого кольору, власником якої являється свідок-очевидець ОСОБА_15 та на якій з переді на передній частині в області грудей та рукавах виявлено забруднення у вигляді сухих п`ятен бурого кольору (Т2 а.с. 37-40);

-висновком експерта №83 від 23.07.2019 року, згідно якого на тілі трупу ОСОБА_7 виявлені тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, тяжкі тілесні ушкодження, що сприяли настанню смерті, середньої степені тяжкості, що сприяли настанню смерті та легких тілесних ушкоджень та опосередковано відносяться до причин смерті, і такі знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією, що мала місце 21 липня 2019 року. Смерть ОСОБА_7 настала в результаті закритої тупої травми грудної клітки та черева з розривом черевного відділу аорти, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою, підтверджується наявністю синяків та спадин на рівні тулубу, розриву черевного відділу аорти на рівні другого поперекового хребця, внутрішньої крововтрати, а також малокрівя внутрішніх органів, полосатих крововиливів під внутрішньою стінкою серця, дрібно крапкових крововиливів під зовнішньою стінкою серця та легеневою плеврою, ішемії кори та гіперемії мозкового шару нефротелію нирок, набряку речовини головного мозку (Т2 а.с.52-56);

-висновком судово-токсикологічної експертизи №1376 від 12.08.2019 року, згідно якого в крові ОСОБА_4 не виявлено спиртів та їх ізомерів. Встановити, чи перебував ОСОБА_4 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, тобто 21.07.2019 року, близько 23:20 год. в стані алкогольного сп`яніння, не є можливим, оскільки забір крові проведено 22.07.2019 року о 16:00 год.. (Т2 а.с. 64-66);

-висновком комісійної судово-медичної експертизи №50 від 17.09.2019 року, згідно якого смерть неповнолітнього ОСОБА_7 настала від закритої тупої травми грудної клітки та черева, яка супроводжувалась забоєм правої і лівої легень, розривом черевного відділу аорти та ускладнилась масивною внутрішньою кровотечею і шоком. Враховуючи характер виявлених ушкоджень у неповнолітнього ОСОБА_7 та місце ДТП (віддаленість від медичного закладу, де є можливість провести негайне оперативне втручання), відповідь на питання слідчого «чи вижив би потерпілий при умові негайного його транспортування водієм автомобіля марки «WOLKSWAGEN» моделі «LT 35» Томишинець з місця ДТП до медичного закладу та надання йому негайної необхідної кваліфікованої медичної допомоги» є негативно (Т2 а.с. 86-95);

-висновком судово інженерно-транспортної експертизи №10/344 від 16.09.2019 року, згідно висновків якої наїзд автомобіль марки «WOLKSWAGEN» моделі «LT 35» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на пішохода відбувся в поздовжньому напрямку ймовірно в місці, що передує початку фіксації слідів «уламок червоного кольору». Точне місце наїзду встановити не можливо, в зв`язку з недостатньою кількістю слідової інформації, а саме відсутністю шин автомобіля (Т2 а.с. 107-111);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.09.2019 року з фото таблицею до нього, який проведено за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , в ході якого останній розказав та показав на місці, як та при яких обставинах сталася дорожньо-транспортна пригода 21.07.2019 року (Т2 а.с.123-132);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2019 року з фото таблицею до нього, який проведено за участю обвинуваченого ОСОБА_4 в с. Свобода по вул. Миру поблизу будинку№112, в ході якого останній розказав та показав на місці, як та при яких обставинах сталася дорожньо-транспортна пригода 21.07.2019 року (Т2 а.с.133-139);

-висновком судово інженерно-транспортної експертизи №10/345 від 11.09.2019 року, згідно якого водій ОСОБА_4 в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти згідно вимог пунктів 12.2 та 12.3 ПДР України, а пішохід ОСОБА_7 згідно вимог пунктів 4.7 та 4.14 «б» ПДР України. ОСОБА_4 проїжджаючи ділянку дороги між будинками АДРЕСА_2 та №113, діючи в супереч вимогам п.п.1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 2.9. «а» та 12.3. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час, діючи у супереч вимогам п.4.1. та п.4.4. Правил дорожнього руху України, рухаючись краєм проїзної частини у попутному напрямку руху транспортним засобам - по ходу руху водія ОСОБА_4 , чим самим створював останньому своїми діями небезпеку для руху (Т2 а.с. 148-158).

-постановами про визнання речових доказів від 22.07.2019 року, відповідно до яких речовими доказами було визнано 2 уламки з автомобіля, сіру матерчасту чоловічу кофту та автомобіль марки «WOLKSWAGEN» моделі «LT 35» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » (Т2 а.с. 24, 25-26).

Захисником ОСОБА_17 заявлено клопотання про недопустимість доказів, які надані прокурором на підтвердження винуватості обвинуваченого, зокрема: акт та висновок медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий отриманий до моменту внесення відомостей в ЕРДР..

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку.

Згідно частин 1 та 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд, по даному кримінальному провадженню, дослідивши та проаналізувавши надані докази, оцінивши такі докази згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, які суд керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до наступного.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Докази повинні визнаватися такими, що одержані незаконним шляхом наприклад тоді коли їх збирання і закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Нормою ст.19 Конституції України, яка є нормою прямої дії передбачено, що державні органи та службові особи зобов`язані діяти тільки у межах своїх повноважень та у передбачений законами України спосіб.

Судом встановлено, що згідно акту та висновку від 22.10.2018 року, складеного о 00.45 год. та відповідно 01.00 год., щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено стан алкогольного сп`яніння 1,9 проміле (Т1 а.с.50-51).

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені докази, які в межах розгляду даного кримінального провадження, суд приходить висновку, що такі є належними та допустимими, оскільки такі отримані у відповідності до п.п. 6, 16, 8, 19 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю заперечував вживання алкоголю перед дорожньо-транспортною пригодою, що в свою чергу підтверджує зазначене висновок судово-токсикологічної експертизи, яким встановлено відсутність у його крові етилового спирту.

Разом з тим, суд дослідивши судово-токсикологічну експертизу, приходить до наступного висновку.

Так, для встановлення стану сп`яніння обвинуваченого по кримінальному провадженню була призначена судово-токсикологічна експертиза.

Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи № 1376 від 12.08.2019 р., в крові ОСОБА_4 не виявлено метиловий, етиловий, н-пропіловий, н-бутиловий, н-аміловий спирти та їх ізомери. Забір крові проведено 22.07.2019 року о 16.0 годині (Т2 а.с.149-150).

Відповідно до п. 8 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МОЗ України та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі Інструкція) передбачає, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

п. 9 розділу 2 Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно п. 11 розділу 3 Інструкції передбачено, що за збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Як вбачається зі змісту п. 16 розділу 3 Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складається відповідно до вимог додатку до інструкції №4.

Відповідно п. 22 розділу 3 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Зважаючи на те, що забір крові з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 мав відбутися 22.06.2017 року не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а саме скоєння ДТП унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, про те забір крові відбувся лише 22.07.2019 року о 16 год., тобто через 16 год.. Також стороною захисту у судовому засіданні не було надано жодних доказів, що у обвинуваченого ОСОБА_4 було відібрано зразки для проведення експертизи у встановленому КПК України та зазначеної Інструкції порядку та свідчило б про те що результат судово-токсикологічної експертизи № 1376 від 12.08.2019 р. має відношення до обставин скоєння ДТП, яке сталося саме 21.07.2019 року, біля 23.20 год., суд приходить до висновку, що вищевказаний результат судово-токсикологічної експертизи в розумінні ст. 85 КПК України є неналежним доказом не знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП.

Також, сторона захисту під час судових дебатів заявила про відсутність складу злочину передбаченого ст. 286 КК України в діях обвинуваченого, оскільки згідно висновку авто-технічної експертизи (варіант 2, версія обвинуваченого) ОСОБА_4 був позбавлений технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця наїзду в момент виникнення небезпеки для його руху.

Проте, к доводам захисника суд ставиться критично, оскільки в основу вищезазначеного варіанта авто-технічної експертизи були покладені покази самого обвинуваченого, який під час слідчого експерименту ствердив, що наближаючись до місця ДТП він побачив силует двох пішоходів, з яких лівий крайній ішов по краю його смуги, а другий йшов по трав`яному узбіччі. Рухаючись таким чином він змістився ліворуч убік середини дороги, і в один із моментів несподівано для нього лівий крайній пішохід змінив напрямок руху ліворуч у бік середини дороги, ніби оступився чи відходив від свого товариша. Це відбулося несподівано, після чого послідував наїзд передньою правою частиною автомобіля у задні ліву частину пішохода.

Разом з тим, в ході судового розгляду та під час допиту обвинуваченого ОСОБА_4 вищевказані обставини не підтвердив, а зазначив, що побачив спочатку дві точки, а потерпілого тільки побачив вже біля одного метра після зіткнення.

Враховуючи суперечливість показань обвинуваченого, наданих ним в судовому засіданні, з показами, які останній надав під час слідчого експерименту від 04.09.2019 року, результати якого лягли в основу вищевказаної експертизи (варіант 2, версія обвинуваченого), суд приходить до висновку про не спроможність такої.

Таким чином, судом на підставі доказів, чітко встановлено, що суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_4 , оскільки керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода неповнолітнього ОСОБА_7 .

Отже, показання обвинуваченого в частині не визнання вини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать показанням свідків, іншим доказам та фактичним обставинам справи, тому суд критично оцінює його показання і вважає, що таким чином він прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а тому суд відхиляє посилання сторони захисту на те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

А тому, у сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілого, експерта, свідків, вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_4 , що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , а висновок судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 11 вересня 2019 року Закарпатського науково-дослідного інституту судових експертиз підтверджує, що в діях водія автомобіля марки «WOLKSWAGEN» моделі «LT 35» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » вбачаються невідповідності технічним вимогам п.п. 12.2 та 12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з технічним характером ДТП - наїздом автомобіля марки «WOLKSWAGEN» на пішохода ОСОБА_7 ..

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, доведена, а тому його дії також слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України, а саме в тому, що 21 липня 2019 року біля 23 год. 20 хв., керуючи вказаним вище автомобілем після наїзду на пішохода ОСОБА_7 , залишив останнього в небезпеці, і він же сам поставив його у такий стан, що спричинило смерть останнього.

Однак, суд не може погодитись із таким обвинуваченням з наступних підстав.

Так, за ч.3 ст.135 КК України відповідальність настає лише в тому разі, якщо між залишенням у небезпеці та настанням смерті особи або іншими тяжкими наслідками встановлений причинний зв`язок.

Тобто за ч.3 ст.135 КК України передбачена кримінальна відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті (у тому числі завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, тим, хто сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан), за умови, що саме вони (ці діяння), а не інші фактори, спричинили смерть особи або інші тяжкі наслідки. Судом встановлено, що в даному ж випадку смерть потерпілого ОСОБА_7 була спричинена внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху і наїзду на нього, а не внаслідок залишення його в небезпечному для життя стані.

Отже, настання смерті потерпілого ОСОБА_7 не перебувало у причинному зв`язку із залишенням його в небезпеці, що виключає кримінальну відповідальність за ч.3 ст.135 КК України.

У діях ОСОБА_4 міститься склад злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, оскільки він завідомо залишив без допомоги ОСОБА_7 , який від отриманих тілесних ушкоджень перебував у безпорадному стані.

У зв`язку із цим, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та що потягло смерть потерпілого, на ч.1 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України доведена повністю.

Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно (Т2 а. с. 10), раніше не судимий (Т2 а.с. 9), відшкодував матеріальні завдані збитки, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та всі обставини кримінального провадження, тому вважає призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статей за інкриміновані йому злочини з урахуванням ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити йому остаточне покарання до відбування у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, що на думку суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 згідно до ст.ст. 124, 126 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373,374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, призначивши покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки та за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати, з моменту його затримання, а саме з 12.08.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи від №1021 від 05.09.2019 року у розмірі 3140 грн., судової авто-технічної експертизи №10/345 від 11.09.2019 року у розмірі 785,05 грн. та судової транспортно-трасологічної експертизи №10/344 від 16.09.2019 року в розмірі 785,05 грн..

Речові докази: 2 уламки з автомобіля та сіру матерчасту чоловічу кофту, які передано на зберігання до кімнати речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області - знищити;

автомобіль марки «WOLKSWAGEN» моделі «LT 35» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який знаходиться на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, повернути ОСОБА_18 , як власнику.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1