печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 11.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000064,

В С Т А Н О В И В:
До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 11.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000064.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 посилається на те, що постанова слідчого про відмову у визнані потерпілим є необґрунтованою, безпідставною, формально винесеною в порушення вимог КПК України, просить її скасувати.

У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим, до суду надійшла заява особи, що подала скаргу про розгляд скарги за відсутності останнього, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак суд визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, що Другим слідчим відділому (Відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 09.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 11.03.2020, відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження № 0000064.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий зазначав, що відсутні відомості, які б свідчили, про те, що завдано моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_4 .

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 11.03.2020, остання не містить викладу обставин або вмотивованих обґрунтувань, оскільки обмежується лише констатуванням факту, що відсутні підстави надання статусу потерпілого.

Отже, є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 в межах кримінального провадження повинна здобути статус потерпілої особи.

За таких обставин, оскільки постанова слідчого носить у собі формальний характер, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови слідчого від 11.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим, та зобов`язання визнати ОСОБА_4 потерпілим та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 11.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000064 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 11.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000064.

Зобов`язати компетентну особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000064 визнати ОСОБА_4 потерпілим та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1