Справа № 216/7638/19
Провадження № 1-кс/216/862/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження строку тримання під вартою

12.03.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, незаміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 2, 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0001832 від 11.10.2019 року року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених чч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрювана ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2020 року до суду надійшло вказане клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , яке мотивоване таким.

Досудове розслідування неможливо закінчити до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме до 14 березня 2020 року, оскільки для цього необхідно вчинити ряд слідчих і процесуальних дій з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень. При цьому ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені в ході досудового розслідування, що виправдовують застосований до підозрюваної запобіжний захід, не зменшилися й продовжують існувати, тому виникла необхідність у продовженні тримання останньої під вартою, оскільки запобігти таким ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав і просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Підозрювана ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала та просила скасувати обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність вини у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожен окремо, проти задоволення клопотання також заперечували та просили змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, враховуючи конкретні обставини справи та особу підозрюваної, зокрема, недостатню обґрунтованість підозри, недоведеність існування ризиків, неефективність досудового розслідування, перше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність постійного зареєстрованого місця проживання та міцних соціальних зв`язків, а також захворювання на астму.

При цьому захисник ОСОБА_6 окремо звернув увагу на недоліки клопотання, зокрема помилково вказану дату повідомлення ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, а саме 04 лютого 2020 року замість правильної дати 04 березня 2020 року, у зв`язку з чим просив повернути таке клопотання прокурору для усунення вказаних недоліків.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи захисника ОСОБА_6 про наявні недоліки клопотання та необхідність його повернення прокурору для усунення виявлених недоліків не заслуговують на увагу, оскільки главою 18 КПК України не передбачено відповідних підстав і повноважень слідчого судді у разі виявлення певних недоліків клопотання про застосування запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя враховує, що зазначений захисником недолік є очевидною опискою та може бути усунутий безпосередньо під час розгляду клопотання шляхом встановлення відповідних обставин у результаті дослідження в судовому засіданні доданих до клопотання матеріалів.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001832 від 11.10.2019 року року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених чч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

15 січня 2020 року ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16 січня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби у великих розмірах.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року до підозрюваної ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 березня 2020 року із визначенням застави в розмірі 630 600 грн.

04 березня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Постановою виконуючого обов`язки керівника Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 06 березня 2020 року строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні було продовжено до трьох місяців, тобто до 15 квітня 2020 року.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 3. ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частинами 1, 3-5 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. Не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. При цьому метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.

Слідчим суддею встановлено, що 16 січня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби у великих розмірах.

04 березня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України. Такими чином, ОСОБА_5 було додатково повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень не визнала.

Разом з тим обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.11.2019 року, за змістом якого остання повідомила про обставини придбання нею наркотичних засобів та участь ОСОБА_5 у збуті наркотичних засобів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 26.11.2019 року, в ході якого остання впізнала ОСОБА_10 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 26.11.2019 року, в ході якого остання впізнала ОСОБА_5 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 06.01.2020 року, за змістом яких остання повідомила про обставини придбання наркотичних засобів при здійснені оперативної закупки;

- протоколом обшуку житла ОСОБА_10 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_3 від 15.01.2020 року, під час проведення якого було виявлено та вилучено, зокрема, у кухні на полиці дверей холодильника пластиковий контейнер, закручений кришкою зеленого кольору, в якому міститься рідина темно-коричневого кольору масою 90,7623 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/47 від 16.01.2020 року містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат із макової соломи (опій екстракційний). Концентрат із макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса концентрату із макової соломи в перерахунку на суху речовину складає 75,6823 г, що є великим розміром (відповідно до Таблиці №1 невеликих, великих й особливо великих розмірів наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року, у редакції Наказу МОЗ України від 29.07.2010 року № 634);

- протоколами допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 16.01.2020 року, які брали участь в якості понятих при проведенні обшуку житла 15.01.2020 року;

- висновками експерта № 30/8.6/801 від 20.12.2019 року та № 30/8.6/826 від 14.01.2020 року, за змістом яких надані на експертизу речовини, які добровільно видані ОСОБА_11 після оперативної закупки, містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат із макової соломи (опій екстракційний). Концентрат із макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

- висновком експерта № 19/104-17/1/112 від 17.01.2020 року, за змістом якого слід пальця руки, вилучений 19.12.2019 року під час огляду скляного флакону, який добровільно видала ОСОБА_11 після оперативної закупки, залишений мізинцем правої руки ОСОБА_5

- висновком експерта № 30/8.6/803 від 27.01.2020 року, за змістом якого надана на експертизу речовина масою 0,2972 г, що добровільно видана ОСОБА_11 , містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон масою 0,0890 г;

- висновком експерта № 30/8.6/825 від 27.01.2020 року, за змістом якого надана на експертизу речовина масою 0,1424 г, що добровільно видана ОСОБА_11 , містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон масою 0,0917 г;

- висновком експерта № 19/104-17/1/68 від 20.02.2020 року, за змістом якого надана на експертизу рідина масою 591,7160 г, яка міститься в пластиковій пляшці ємкістю 0,75 л з написом на етикетці «BORJOMI», вилучена під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , містить опій ацетильований, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 61,6045 г.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, вже була предметом перевірки та встановлена судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених чч. 2, 3 ст. 307 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити ці правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя бере до уваги таке.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, останній з яких є особливо тяжким злочином, а санкція зазначеної норми кримінального закону передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до неї може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судима, не працює, незаміжня, перебуває в цивільному шлюбі з підозрюваним ОСОБА_10 , неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, на обліках не перебуває, хворіє на бронхіальну астму, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим жодних документів на підтвердження наявності в підозрюваної на даний час будь-яких інших захворювань, окрім астми, та загострення останньої, що унеможливлює перебування в умовах СІЗО, ОСОБА_5 та її захисниками слідчому судді не надано.

Таким чином, обставини, які б перешкоджали утриманню підозрюваної під вартою, зокрема, похилий вік, наявність інвалідності, тяжкого або хронічного захворювання, відсутні.

Разом з тим ухвалою суду про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на тяжкість злочину та особу підозрюваної, встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити свою злочинну діяльність, у зв`язку з чим визнано необхідність застосувати до неї саме такий запобіжний захід і недостатність більш м`яких запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, для запобігання наявних ризиків та виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

На цей час підстави, за яких до підозрюваної було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та обставини, які при цьому враховувались, не змінились, а ризики не зменшились і є триваючими.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість і ступень суспільної небезпеки злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, спосіб їх вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих їй дій, наведені вище дані про особу підозрюваної, а саме її вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, слідчий суддя вважає, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе їм запобігти.

Даних про наявність підстав для скасування застосованого до підозрюваної запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням свободи, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту таких підстав не доведено, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наведені вище обставини, слідчий суддя також зважає на практику ЄСПЛ, що передусім національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою (справа «Сергій Волосюк проти України»). Разом з тим, вирішуючи питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. При цьому ЄСПЛ підкреслює, що визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Водночас у справі «Михалкова та інші проти України» ЄСПЛ зазначив, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Перевіряючи викладені в клопотанні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, дослідивши надані стороною обвинувачення матеріали, дійшов висновку про доведеність цих обставин, оскільки існує необхідність у завершенні виконання процесуальних дій, які потребують додаткового часу, зокрема: витребувати 16 (шістнадцять) висновків судових експертиз дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; встановити можливих свідків або очевидців; встановити можливих співучасників злочину; кваліфікувати дії підозрюваних та прийняти відповідне рішення; на підставі здобутих доказів повідомити підозрюваним у кримінальному провадженні про зміну раніше повідомленої підозри та повідомити про нову підозру; з урахуванням отриманих доказів закінчити досудове розслідування.

Таким чином, для завершення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні відповідних процесуальних дій.

Ураховуючи наведене слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставини, зазначених у частині третій статті 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою, а саме, що заявлені ризики при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту не зменшились та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тому є достатні підстави для продовження строку тримання підозрюваної під вартою. Таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи обставини кримінальних правопорушень, майновий і сімейний стан підозрюваної, інші дані про її особу та наявні ризики, слідчий суддя дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є в кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень. Саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками й достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки підозрюваної та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 199, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк застосування до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 квітня 2020 року включно.

Визначити заставу в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії цієї ухвали.

У разі внесення застави й звільнення підозрюваної з-під варти, зобов`язати її прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та покласти на неї строком до 15.04.2020 року включно такі обов`язки:

- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до частин 8, 10, 11 статті 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явилась за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваної, обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини 7 статті 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Дія ухвали закінчується о 24.00 год. 15.04.2020 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Криворізької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 3), слідчому та прокурору.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваній та захисникам негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1