Провадження № 1-кс/554/2755/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , затриманої особи ОСОБА_5 , розглянувши клопотання першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) до Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю стосовно затриманого громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу (екстрадицію) до Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності, яке мотивує наступним.

26 жовтня 2018 року о 20.00 год. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий співробітниками ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України під час оформлення пасажирів рейсу №460 сполученням «Київ-Стамбул» в порядку ст.208 КПК України, відносно якого відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук», як особи що підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину) і перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності.

Особу затриманого громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено за паспортом громадянина Туркменістан серії НОМЕР_1 , виданого 24.04.2015.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт терміном на 40 (сорок) діб.

Посольство Сполучених Штатів Америки Нотою № 479 відповідно до положень Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 звернулось до компетентних органів України з проханням про екстрадицію ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ). При цьому, посольство надало письмові гарантії прийняти і розглянути в майбутньому запит України про видачу когось в Україну на засадах взаємності.

29 листопада 2018 року до прокуратури Полтавської області з Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Сполучених Штатів Америки про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності, з відповідним дорученням центрального органу України стосовно проведення екстрадиційної перевірки. Крім цього, надано належним чином завірену копію запиту американської Сторони про видачу (екстрадицію) особи.

Згідно наданих американською Стороною документів, ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ашхабад, Республіки Туркменістан, документований паспортом громадянина цієї країни ( НОМЕР_1 , виданий 24.04.2015).

ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Сполучених Штатів Америки на підставі Ордеру на арешт, виданого Федеральним Окружним судом по округу Колумбія у справі №1:18-cr -00178 від 12.06.2018.

Згідно обвинувального висновку від 12.06.2018 ОСОБА_8 обвинувачується у здійсненні: хабарництва відносно представника програми, яка отримує федеральні кошти, що є порушенням розділу 666 (а) (2) глави 18 Кодексу законів Сполучених Штатів Америки та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років (пункти перший та другий); тиску на свідка, що є порушенням розділу 1512 (b) (2) (А) глави 18 Кодексу законів Сполучених штатів Америки та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 20 років (пункт третій); тиску на свідка, що є порушенням розділу 1512 (b) (1) глави 18 Кодексу законів Сполучених штатів Америки та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 20 років; в пособництві і підбурюванні до злочину відповідно до розділу 2 глави 18 Кодексу законів Сполучених Штатів Америки.

Правовідносини між Україною та Сполученими Штатами Америки щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються виключно Конвенцією Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 (Далі Конвенція ООН), яка є чинною для обох держав.

Частиною 4 статті 16 Конвенції ООН визначено, якщо Держава-учасниця, яка обумовлює видачу наявністю договору одержує прохання про видачу від іншої Держави-учасниці, з якою вона не має договору про видачу, вона може розглядати цю Конвенцію як правову підставу для видачі у зв`язку з будь яким злочином, до якого застосовується ця стаття.

Статтями 2 і 3 Конвенції ООН визначено категорію «серйозні злочини», які підпадають під дію цієї Конвенції.

Згідно ст.1 Закону України №1433-IV від 04.02.2004 «Про ратифікацію Конвенції ООН», Україна заявила, що вказана конвенція є правовою підставою для співробітництва з питань видачі в разі надходження прохання про видачу від держави - учасниці цієї Конвенції, з якою немає договору про видачу. Також, цим Законом визначено, що поняттю «серйозний злочин» в українському кримінальному законодавстві відповідають поняття «тяжкий» та «особливо тяжкий злочин», які і будуть використовуватися під час застосовуватися цієї Конвенції.

Крім цього, частинами 1 та 3 ст.544 КПК України передбачено, що за відсутності міжнародного договору України міжнародна правова допомога чи інше співробітництво може бути надано на підставі запиту іншої держави чи запитано на засадах взаємності. Уповноважений (центральний орган) України розглядає запит іноземної держави за наявності письмових гарантій запитуючої сторони прийняти і розглянути в майбутньому запит України на засадах взаємності.

Прокурор зазначає, що у порівнянні із законодавством України про кримінальну відповідальність, злочини вчинені на території Сполучених Штатів Америки відповідають ч.3 ст.369 КК України (пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб) та ч.1 ст.386 КК України (перешкоджання з`явленню свідка, потерпілого, експерта, примушування до їх відмови від давання показань чи висновку), санкція одного із яких передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, а тому є екстрадиційним.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст.369 КК України відносяться до тяжких, а злочин, передбачений ч.1 ст.386 КК України до категорії «невеликої тяжкості».

Тобто, інкриміновані ОСОБА_9 злочини (по першому та другому епізоду) відповідно до Закону України №1433-IV від 04.02.2004, підпадають під дію статей 2 і 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000, якою визначено категорію «серйозні злочини», які використовуються під час застосовування цієї Конвенції.

Прокурор зазначає, що відповідно до ст.49 КК України, строки давності притягнення особи до відповідальності за діяння, передбачене ч.3 ст. 369 КК України не сплинули. Разом з тим, за відсутності належних даних про зупинення або переривання строків давності, відповідно до ст.49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 386 КК України закінчилися.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 03.12.2018 до ОСОБА_5 застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Сполучених Штатів Америки строком до 12 місяців. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.01.2019 апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 задоволена частково, вказану ухвалу місцевого суду скасовано та постановлено нову ухвалу, якою до останнього застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Сполучених Штатів Америки терміном на 60 діб.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.01.2019 визнано підстави для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту до 28 березня 2019 року, яке ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року залишено без змін.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 25 березня 2019 року визнано підстави для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту до 24 травня 2019 року, яке ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року також залишено в силі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 травня 2019 року визнано підстави для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту до 21 липня 2019 року. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 червня 2019 року вказане рішення місцевого суду залишено в силі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2019 року визнано підстави для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту до 16 вересня 2019 року, яке в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Ухвалою цього ж суду від 13 вересня 2019 року строк екстрадиційного арешту ОСОБА_9 продовжено до 11 листопада 2019 року.

За інформацією Державної міграційної служби України від 26 квітня 2019 року ОСОБА_8 з питань набуття громадянств України в установленому порядку не звертався.

Разом з цим, ОСОБА_8 звернувся до УДМС України в Полтавській області із заявою щодо отримання статусу біженця та перебуває у процедурі отримання вказаного статусу (довідки УДМС України в Полтавській області № 0001844 від 30.01.2019). 14 червня 2019 року ДМС України прийнято рішення №220-19 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відносно останнього. 10 липня 2019 року вказане рішення ОСОБА_12 оскаржено до Полтавського окружного адміністративного суду.

Прокуратурою Полтавської області завершено екстрадиційну перевірку та 04 жовтня 2019 року відповідні матеріали скеровані до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення по суті.

За результатами екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_8 може бути виданий компетентним органам Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених розділом 666 (а) (2) глави 18 Кодексу законів Сполучених Штатів Америки (перший та другий епізоди обвинувачення).

Разом з тим, не вбачається підстав стосовно його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених розділом 1512 (b) (2) (А) та розділом 1512 (b) (1) глави 18 Кодексу законів Сполучених Штатів Америки (третій та четвертий епізод обвинувачення), оскільки злочини, за яким запитано видачу, не передбачають покарання у вигляді позбавлення волі за законом України та закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

07 листопада 2019 року до прокуратури області з Генеральної прокуратури України надійшов лист стосовно вирішення питання про вжиття заходів щодо застосування до ОСОБА_5 відповідно до ст.585 КПК України іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, який гарантуватиме запобігання втечі особи та забезпечить у подальшому її видачу.

Оскільки терміни судового оскарження рішення ДМС України про відмову в наданні захисту в Україні ОСОБА_13 , можуть стати причиною закінчення передбаченого ч.10 ст.584 КПК України максимального терміну екстрадиційного арешту до остаточного рішення суду, прокурор звернувся з відповідним клопотанням про зміну ОСОБА_12 обраного запобіжного заходу.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 08 листопада 2019 року ОСОБА_9 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на цілодобовий домашній арешт, строком до 07 січня 2020 року.

16 грудня 2019 року до прокуратури Полтавської області з Генеральної прокуратури України надійшов лист щодо неможливості прийняття рішення про видачу ОСОБА_5 у зв`язку з оскарженням ним рішення міграційної служби про відмову у наданні статусу біженця та дорученням проведення подальшої екстрадиційної перевірки.

20 листопада 2019 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду у задоволені адміністративного позову ОСОБА_11 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено, яке оскаржено стороною захисту в апеляційному порядку.

Разом із тим, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та зазначену справу призначено на 02 березня 2020 року.

У клопотанні вказано, оскільки рішення адміністративного суду не набрало чинності, прокуратура Полтавської області не може завершити екстрадиційну перевірку, що у свою чергу, унеможливлює прийняття відповідного рішення Центральним органом України з цього приводу.

Також зазначено, що на даний час ОСОБА_8 проживає в орендованій квартирі в АДРЕСА_1 .

Тому, беручи до уваги, що обраний ухвалою слідчого судді запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 не порушував, а також відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики, віку та стану здоров`я особи, видача якої запитується, прокурор вважає, що наявні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки саме такий запобіжний захід до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі компетентним органам Сполучених Штатів Америки є достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_5 переховуватись, з метою уникнення передачі його до зазначеної країни, на підставі чого просить задовольнити подане клопотання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у клопотанні, просив задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_8 перебуває у процедурі отримання статусу біженця та оскаржує в апеляційному порядку рішення про відмову у визнанні біженцем. При цьому умови застосованого до нього запобіжного заходу жодного разу не порушував.

ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні з клопотанням не погодились, просили обрати більш м`який запобіжний захід, яким можуть бути нічний домашній арешт без застосування електронних засобів контролю або особисте зобов`язання, зазначивши, що умови домашнього арешту затриманим не були порушені, при цьому ОСОБА_8 потребує додаткових джерел для існування, офіційно працює і отримує доходи з легальних джерел для чого необхідно виконувати трудові обов`язки. Крім того, має постійне місце проживання в м.Києві, на даний час проживає у м.Полтаві, одружений на громадянці України. Періодично потребує лікування, а тому йому необхідна більша свобода пересування для вирішення сімейних та робочих питань, без застосування електронного браслета. Разом із тим, тривале обмеження свободи пересування порушує його основоположне право як людини. Також адвокат наголошував на тому, що Конвенція ООН від 15 листопада 2000 року не може бути застосована до його підзахисного, а угоди між Україною та США про надання правової допомоги немає.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши суть клопотання та надані до суду матеріали, якими воно обґрунтовується, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Згідно з ч.2 ст.585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Судом установлено, що 26 жовтня 2018 року ОСОБА_8 затриманий співробітниками ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України в порядку ст.208 КПК України, як особа, що підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину) і перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до США для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт терміном на 40 (сорок) діб.

29 листопада 2018 року до прокуратури Полтавської області з Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів США про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 значиться в міжнародному розшуку на підставі Ордеру на арешт, виданого Федеральним Окружним судом по округу Колумбія у справі №1:18-cr -00178 від 12.06.2018 року, що підтверджується матеріалами клопотання.

Згідно з обвинувальним висновком від 12 червня 2018 року ОСОБА_8 обвинувачується у здійсненні: хабарництва відносно представника програми, яка отримує федеральні кошти, що є порушенням розділу 666 (а) (2) глави 18 Кодексу законів Сполучених Штатів Америки та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років (пункти перший та другий); тиску на свідка, що є порушенням розділу 1512 (b) (2) (А) глави 18 Кодексу законів Сполучених штатів Америки та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 20 років (пункт третій); тиску на свідка, що є порушенням розділу 1512 (b) (1) глави 18 Кодексу законів Сполучених штатів Америки та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 20 років; в пособництві і підбурюванні до злочину відповідно до розділу 2 глави 18 Кодексу законів Сполучених Штатів Америки.

08 листопада 2019 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави ОСОБА_9 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 07 січня 2020 року.

02 січня 2020 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком на 60 днів. Термін запобіжного заходу спливає 02 березня 2020 року.

Як вбачається із представлених суду матеріалів, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_9 був обраний з метою запобігання спробам затриманої особи переховуватись для уникнення передачі його компетентним органам США.

Разом з цим, з клопотання слідує, що ОСОБА_8 звернувся до УДМС України в Полтавській області із заявою щодо отримання статусу біженця та на теперішній час перебуває у процедурі отримання вказаного статусу.

Згідно з наданими суду поясненнями, особа яка має статус біженця, не може бути видана іншій державі.

У свою чергу, ОСОБА_12 оскаржено до Полтавського окружного адміністративного суду рішення ДМС України №220-19 від 14 червня 2019 року про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та рішенням суду від 20 листопада 2019 року у задоволені позовних вимог йому відмовлено.

Дане рішення ОСОБА_14 оскаржив в апеляційному порядку.

30 січня 2020 року ухвалою Другого адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_5 , та судове засідання по справі призначено на 02 березня 2020 року.

Разом із тим, прокуратурою Полтавської області завершено екстрадиційну перевірку та відповідні матеріали скеровані до Офісу Генерального прокурора України для прийняття рішення по суті.

Однак, відповідно до листа Генеральної прокуратури України №14/1/2-26903-18 від 16 грудня 2019 року встановлені обставини, які свідчать про неможливість прийняття компетентним органом України рішення про видачу ОСОБА_5 у зв`язку з оскарженням ним рішення міграційної служби про відмову у наданні статусу біженця. Крім цього доручено проведення подальшої екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_15 до Сполучених Штатів Америки.

Отже, станом на час розгляду даного клопотання, ураховуючи, що відомості про набрання законної сили рішенням Полтавського адміністративного суду відсутні, при цьому прокуратура Полтавської області не може завершити доручену екстрадиційну перевірку, і це, як наслідок, унеможливлює прийняття відповідного рішення Центральним органом України з даного питання.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що прокуратурою Полтавської області не встановлено обставин, які повністю виключали б можливість видачі громадянина Республіки Туркменістану ОСОБА_5 .

Крім того, згідно з копією листа №19/2-26903-18 від 12 лютого 2020 року Офісу Генерального прокурора вбачається, що на підставі ст.587 КПК України строк екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_15 продовжено до 14 квітня 2020 року.

Отже, на даний час рішення центрального органу України стосовно видачі (екстрадиції) ОСОБА_5 або протилежного рішення не прийнято, екстрадиційна перевірка наразі триває, доказів протилежного суду не представлено.

Під час розгляду цього клопотання судом установлено обставини, які свідчать про те, ОСОБА_8 офіційно працевлаштований, є учасником (співзасновникорм) ТОВ «Лукас Холанд Груп України», що входить до Групи Компаній Lucas Holland GC, та співпрацює з даною компанією у якості Незалежного Консультанта з питань комерції та розвитку зі сталим щомісячним доходом, який залежить від об`єму реалізованої техніки сільськогосподарського призначення, що виробляється підприємством, що підтверджується копією довідки №31/01-2 від 31 грудня 2019 року.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд також враховує дані про особу ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, сталість соціальних зв`язків, а також ті обставини, що з 15 жовтня 2016 року він одружений з гр.України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має місце проживання у м.Полтаві, характеризується позитивно.

Крім того, у судовому засіданні з`ясовано, що строк дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, яка видана ОСОБА_9 18 листопада 2016 року закінчився ще 17 листопада 2017 року, паспортний документ для виїзду за межі України відсутній, а також відсутні документи, які б давали можливість перебувати на території України, що не було спростовано прокурором.

У зв`язку із закінченням терміну дії посвідки ОСОБА_8 має намір зібрати необхідні документи та її оформити, однак перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом не має змоги цього зробити, оскільки обмежений у праві вільного пересування.

Вищенаведені обставини у їх сукупності в достатній мірі гарантують запобігання ризикам втечі особи, натомість, прокурором в силу принципу змагальності сторін в установленому порядку не доведено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про спроби ухилення особи від виконання покладених процесуальних обов`язків, або створювали б у подальшому перешкоди для його видачі тощо.

Більше того, у поданому клопотанні та у судовому засіданні прокурором зазначено, що умови запобіжного заходу ОСОБА_17 не порушувались.

Як встановлено судом, згідно з договором оренди житла від 08.10.2019 року громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_8 винаймає квартиру АДРЕСА_1 , де фактично проживає на даний час, перебуваючи під домашнім арештом на підставі відповідної ухвали суду, вказані обставини сторонами не заперечувались.

Щодо посилань захисника про неможливість застосування до ОСОБА_5 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000, оскільки в законі про кримінальну відповідальність України не визначено поняття «серйозні злочини», то такі твердження є необґрунтованими.

Зокрема, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України від 04.02.2004 року №1433-IV ратифіковано Конвенцію Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності та протоколів, що її доповнюють від 15.11.2000 року із певними застереженнями і заявами, в тому числі і що стосується поняття «серйозний злочин», яке в українському кримінальному законодавстві відповідає поняттю "тяжкий" і "особливо тяжкий злочин".

Інших підстав, які б слугували перешкодою та унеможливлювали застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стороною захисту не вказано.

З урахуванням викладеного, та беручи до уваги надані докази і пояснення учасників, суд вбачає наявність достатніх підстав для зміни умов застосованого запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний період доби без застосування електронних засобів контролю з метою недопущення порушень гарантованого права особи на свободу і свавільного автоматичного продовження дії запобіжного заходу.

Перевіривши наведені обставини, беручи до уваги зазначені в клопотанні відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з дійсних обставин, встановлених під час судового розгляду, з урахуванням зменшення ризиків переховування від компетентних органів держави України, міцності соціальних зв`язків, віку та стану здоров`я особи, видача якої запитується, та на підставі документів з Офісу генерального прокурора України, слідчий суддя вважає можливим при продовженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту змінити його умови, заборонивши ОСОБА_9 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня строком на 60 днів без застосуванням електронних засобів контролю.

На переконання суду саме такий запобіжний захід до вирішення питання про видачу та здійснення фактичної передачі компетентним органам Сполучених Штатів Америки, з урахуванням наведених прокурором застережень, є достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_5 переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам Сполучених Штатів Америки.

Крім того, з метою перевірки та контролю за поведінкою затриманого ОСОБА_5 суд вважає покласти на відповідний територіальний підрозділ органу національної поліції за місцезнаходженням житла особи обов`язки щодо проведення перевірок за місцем мешкання останнього.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 181, 194, 195, 584, 585, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_9 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 08 листопада 2019 року, змінивши його на домашній арешт на період доби без застосування електронних засобів контролю, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) до Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності, із забороною залишати йому житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня строком на 60 днів.

Зобов`язати ОСОБА_5 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду та/або прокурора, а також не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду.

В іншій частині клопотання відмовити.

У разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на територіальний підрозділ органу національної поліції за місцезнаходженням житла особи відділення поліції №2 Полтавського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст.382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1