Провадження № 11-сс/4820/147/20
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 грудня 2019 року за № 0000584 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Продовжено щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин, Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, який працює директором ТОВ «Кро-Ком», одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2020 року включно. Ухвала діє до 17 квітня 2020 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме у тому, що він спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами 26.12.2019 року, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, близько 17 години на автомобілі марки «Skoda» моделі «Octavia» на іноземних номерних знаках НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 прибули до с. Брага, Кам`янець Подільського району, Хмельницької області.

Надалі, з метою маскування, вони одягнули заздалегідь підготовлені маски, типу «балаклава» та матерчаті рукавички для захисту рук. При цьому, ОСОБА_7 взяв предмет, зовні схожий на пістолет. Вийшовши з автомобіля, направилися до місця проживання потерпілих, а інша, невстановлена досудовим розслідуванням особа, - залишилась очікувати їх у вищезгаданому автомобілі з метою спостереження за навколишньою обстановкою та забезпечення швидкого зникнення з місця вчинення злочину.

В подальшому, близько 17 години 15 хвилин, 26.12.2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив та реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, відчинивши металеву хвіртку, яка була зачинена на засув, проникли на подвір`я будинку, а в подальшому, через незамкнені господарями двері, увійшли до будинку АДРЕСА_2 , у якому на той час перебували: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Надалі, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою заволодіння майном потерпілих по черзі спричинили удари в різні частини тіла ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

При цьому, ОСОБА_7 , демонструючи перед ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заздалегідь підготовлений предмет, схожий на пістолет, погрожуючи застосувати його, вимагав у потерпілих грошові кошти.

Надалі, ОСОБА_11 , побоюючись за власне життя та здоров`я, вимушено вказала зловмисникам місце зберігання грошових коштів у розмірі 35000 грн, а саме: нежитловий будинок, розташований на території домогосподарства.

Одночасно з цим, ОСОБА_11 надала зловмисникам грошові кошти у розмірі 4500 грн. та банківську картку комерційного банку України АТ КБ «Приватбанк», належну її матері ОСОБА_12 , яка в свою чергу в ході заподіяння фізичного та морального насильства відносно неї, проти волі, вказала зловмисникам персональний ідентифікаційний номер (пін код) для авторизації операцій по картці. Під час перебування у вказаному будинку, правопорушники незаконно заволоділи трьома мобільними телефонами марки «Nokia», мобільним телефоном марки «Sigma», двома мобільними телефонами марки «Nomi» та мобільним телефоном марки «Samsung», а також грошовими коштами у вказаному розмірі.

Після досягнення злочинного наміру ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою повернулися до автомобіля, де на них очікував невстановлений слідством спільник, після чого вони покинули місце скоєння злочину.

Близько 19 години 55 хвилини того ж дня в одному із банкоматів КБ України АТ КБ «Приватбанк», що розташований в м. Дунаївці, Хмельницької області, зловмисниками з карткового рахунку ОСОБА_12 знято готівкові кошти в розмірі 3000 грн.

Внаслідок вищеописаних умисних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . ОСОБА_10 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб заволоділи грошовими коштами на загальну суму 42500 грн., банківською карткою комерційного банку України АТ КБ «Приватбанк» та сімома мобільними телефонами, чим спричинили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

26.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000584, правова кваліфікація ч. 3 ст. 187 КК України.

28.12.2019 року в с. Петропавлівська Борщагівка Києво Святошинського району Київської області ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, терміном до 27 лютого 2020 року, який оскарженою ухвалою продовжено.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців.

Непогоджуючись з оскарженою ухвалою, захисник підозрюваного - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Ухвалу вважає незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування, вплив на потерпілих, свідків та підозрюваних, знищення, спотворення чи схов речей, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином відсутні.

Сторона обвинувачення не довела недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, не може бути безумовною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями ч. ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане 17 лютого 2020 оку до суду першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором, подане не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий заначив, що 27.02.2020 року закінчується строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою, однак ще не виконані всі необхідні слідчі та процесуальні дії, у зв`язку із складністю кримінального провадження. При цьому посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , яке є особливо тяжким. Також на те, що перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, щодо зміни їх показань, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, санкцією ч. 3 ст. 187 КК України передбачено обов`язкове покарання у виді конфіскації майна, а тому є підстави вважати, що підозрюваний може вчиняти дії, спрямовані на приховування речей, які можуть бути конфісковані в разі визнання його винним.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя також врахував що строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 27 лютого 2020 року, однак досудове розслідування ще не закінчено, у зв`язку із складністю даного кримінального правопорушення, ухвалою слідчого судді від 21 лютого 2020 року таке продовжено до 4 місяців.

Окрім того, врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке визначається високим ступенем небезпечності для суспільства та за яке законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна; особу підозрюваного ОСОБА_7 , який проживає за межами Хмельницької області, має постійне місце проживання, роботи та сім`ю.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення чи схов речей, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема викраденого у потерпілих майна; незаконного впливу на потерпілих, оскільки знає їх місце проживання, з метою зміни останніми своїх показань на його користь; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Отже, при розгляді клопотання слідчого з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Доводи захисника про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення речей, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконний вплив на потерпілих та вчинення іншого правопорушення, жодним чином не підтверджені, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Так, наявність вищевикладених ризиків ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Разом з тим, слід врахувати, що запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, стали підставою для продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спростовуються змістом самого клопотання та ухвали, в якій зазначено, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, колегією не встановлено підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не може бути безумовною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту апеляційний суд не враховує, оскільки при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 суд врахував, окрім вказаного, обставини, визначені ст. 178 КПК України, в їх сукупності.
Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року, якою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2020 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4