Справа № 381/2752/19
У Х В А Л А

14.02.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі колегії:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0000467 від 02.05.2019 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Фастівської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_6 ,

захисник адвокат: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, перебуває в провадженні суду на стадії судового розгляду.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строк дії якого продовжено по 16.02.2020 включно.

Під час виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, судом поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, оскільки розглянути справу до спливу зазначеного строку не можливо.

Позиція сторін та інших учасників.
Так, прокурором заявлене клопотання про продовження строків запобіжного заходу терміном на шістдесят днів відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки встановлені в ході досудового слідства ризики не зменшились та продовжують існувати, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність судимості дає підстави для ризику щодо вчинення інших злочинів, що може призвести до уникнення від кримінальної відповідальності.

Захисник вважав, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не підлягає задоволенню, оскільки підтверджуючих даних на наявність зазначених ризиків прокурор не навів, обвинувачений має постійне місце проживання, на утриманні має малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, тому просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 16.02.2020, тому виникло питання про доцільність продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкриміноване кримінальне правопорушення, конкретні обставини вчинення насильницького умисного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , а також особи обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не одружений, не працює, має малолітню дитину на утриманні, тобто немає міцних соціальних зв`язків, з урахуванням того, що останній раніше судимий, що дає суду підстави вважати наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, суд приходить до висновку, що обставини регламентовані ст. 177, пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними.

Наявні наведені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 повинен бути продовжений на тридцять днів.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовжити тримання під вартою до тридцяти днів по 14.03.2020, включно.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3