Справа №463/3149/20
Провадження №1-кс/463/1871/20
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

13 квітня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , -

встановив:

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова зі скаргою від 06.04.2020, яка надійшла на адресу суду 10.04.2020, на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі - ДБР), ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000052, яка полягає у невиконанні ним ухвали слідчого судді від 10.01.2020 у справі №463/10623/19, невиконанні вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 24.06.2019 року у справі №161/7774/19, не проведенні слідчих (розшукових) дій, про які було заявлено стороною потерпілого відповідні клопотання (слідчий експеримент, додатковий допит, відібрання вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , призначення та доручення проведення психологічної та почеркознавчої експертизи), а також неповідомленні жодної особи про підозру у встановлений процесуальним законодавством вісімнадцятимісячний строк з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_3 посилається на бездіяльність слідчого, яка полягає у невиконанні ним ухвали слідчого судді від 10.01.2020 у справі №463/10623/19, строк виконання якої встановлено в один місяць; невиконанні вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 24.06.2019 року у справі №161/7774/19, якою скасовано постанову старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_7 від 28.03.2019 про закриття кримінального провадження №0000052; не проведенні слідчих (розшукових) дій, про які було заявлено стороною потерпілого відповідні клопотання (слідчий експеримент, додатковий допит, відібрання вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , призначення та доручення проведення психологічної та почеркознавчої експертизи), а також неповідомленні жодної особи про підозру у встановлений процесуальним законодавством вісімнадцятимісячний строк з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Разом з тим, виконання ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей та документів, а також проведення слідчих (розшукових) дій, про які було заявлено стороною потерпілого відповідні клопотання (слідчий експеримент, додатковий допит, відібрання вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , призначення та доручення проведення психологічної та почеркознавчої експертизи) є слідчими, а не процесуальними діями, оскарження бездіяльності щодо яких передбачено ч.1 ст.303 КПК України.

При цьому, зі змісту скарги не вбачається, що відповідні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, про які було заявлено стороною потерпілого, слідчим ДБР не розглянуті у визначені ст.220 КПК України строки, що давало б підстави в такому випадку оскаржувати бездіяльність слідчого згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Також зі змісту скарги не вбачається, що у проведенні слідчих (розшукових) дій, про які було заявлено стороною потерпілого відповідні клопотання, слідчим ДБР відмовлено, що давало б підстави в такому випадку оскаржувати рішення слідчого згідно з п.7 ч.1 ст.303 КПК України.

Не підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.303 КПК України і бездіяльність слідчого щодо невиконання вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 24.06.2019 року у справі №161/7774/19, якою скасовано постанову старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_7 від 28.03.2019 про закриття кримінального провадження №0000052, а також неповідомлення жодної особи про підозру, оскільки КПК України не визначено строків, у які слідчий зобов`язаний такі дії вчинити.

При цьому, посилання ОСОБА_3 на те, що ст.219 КПК України встановлений вісімнадцятимісячний строк з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР для повідомлення особі про підозру є безпідставними, оскільки вказаною статтею встановлено строки досудового розслідування, а не строки повідомлення про підозру.

Описане у скарзі недотримання слідчим ДБР розумних строків під час досудового розслідування згідно зі ст.308 КПК України може бути предметом оскарження прокурору вищого рівня, і лише у разі прийняття прокурором рішення про відмову в задоволенні скарги, таке рішення останнього може бути оскаржене слідчому судді згідно з п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи наведене, хоча ОСОБА_3 і зазначив у скарзі суб`єктом оскарження слідчого ДБР, однак не зазначив жодне із рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, передбачене ч.1 ст.303 КПК України, які могли б бути предметом розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування, тому приходжу до висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

При цьому, слідчим суддею не беруться до уваги посилання ОСОБА_3 на можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора в період досудового провадження до суду без будь-якого винятку, оскільки відмова у відкритті провадження у зв`язку із оскарженням бездіяльності слідчого, окреме оскарження якої на стадії досудового розслідування законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, так як можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 КПК України. Наведене не суперечить і п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року у справі №17/2009, де зазначено, що до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів в період проведення дізнання та досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав та свобод людини і громадянина.

Крім цього, наведене підтверджується рішеннями Європейського суду з прав людини, у яких також неодноразово наголошувалось, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§ 57 рішення у справі „Ashingdane v. the United Kingdom" від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі „Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року), про що зазначено у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №263/2612/19, на яку посилається у своїй скарзі ОСОБА_3 .

Керуючись вимогами статей 26, 303, 304, 309 КПК України, -

постановив:

відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1