Справа № 401/204/20
№ 1-кс/401/58/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2020 р. Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,
За участю: - секретаря - ОСОБА_2
- прокурора - ОСОБА_3
- слідчого - ОСОБА_4
- адвоката - ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
Під час досудового розслідування, встановлено, що 29.01.2020 року о 12 годині 20 хвилин на узбіччі проїжджої частини дороги, прилеглої до домоволодінням АДРЕСА_3 , було виявлено вантажний автомобіль марки «DAF», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE», моделі SDP 24, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому виявлено розпиляні на метровку колоди дерева твердих порід (стовбур дерев ясен), діаметром від 10 до 30 см., загальною кількістю близько 35 м3., на яких були відсутні бирки встановленого зразка.
Під час огляду місця події встановлено, що автомобіль марки «DAF», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить громадянину ОСОБА_6 , який є фізичною особою підприємцем. Напівпричеп марки «KRONE», моделі SDP 24, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить громадянину ОСОБА_7 . Вказаним автомобілем та причепом, під час надання послуг у перевезені дерева (ясена), керував громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм у ФОП ОСОБА_6 .
Таким чином автомобіль марки «DAF», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE», моделі SDP 24, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили суд накласти арешт на майно з підстав викладених у клопотанні. Слідчий зазначив, що на даний час автомобіль знаходиться біля відділку поліції на не охоронюваній території.
Представник власника майна в судовому засідання просила відмовити у задоволенні клопотання, зазначила, що протокол свідчить про те, що слідчий незаконно оглянув предмет та незаконно його вилучив. З клопотанням звернувся до суду з порушенням строків. Клопотання про арешт вважає передчасним та таким, що істотно порушує права ОСОБА_6 на автомобіль.
Вирішуючи питання про обґрунтованість накладення арешту майна, слідчий суддя виходить з такого.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 зазначеної статті, передбачено, що арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами у розумінні ч. 1 ст. 98 КПК є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Так, згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, слідчий в клопотанні в порушенням вимог ст. 171 КПК України не зазначив підстави та мету відповідно до положень статті 170 КПК України та належним чином не обґрунтував необхідності арешту майна. Крім цього слідчий повідомив, що дерево породи ясен, який був в автомобілі вилучений. Огляд автомобіля проведений. Будь яких слідчих дій із вказаним автомобілем, планом розслідування не передбачено.
Частиною 1 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність будь-яких передбачених законом, ризиків, запобігти яким можливо шляхом арешту зазначеного транспортного засобу. Окрім того арешт автомобіля обмежить законне право користування вказаним автомобілем для транспортних перевезень третіми особами, а саме його власником та особою, що орендує автомобіль.
Беручи до уваги викладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись: ст. ст. 170, 171, 172, 173 309, 369 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 5 лютого 2020 року о 8 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1