ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/530/20 Справа № 216/1419/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26 квітня 2008 року, виданого Криворізьким ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам відчуження, розпорядження та користування майном.
Рішення слідчого судді обґрунтовано наступним.
02 березня 2020 року до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України за №0000424, про те, що 01 березня 2020 року приблизно о 17.55 год. в м. Кривий Ріг в темний час доби на нерегульованому перехресті проїзних частин вул. Вадима Гурова та вул. Пам`яті Героїв відбулося зіткнення моторолеру VIPER MX250S, реєстраційний номер НОМЕР_3 , керуванням водія ОСОБА_9 з автомобілем RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження.
01 березня 2020 року автомобіль RENAULT MEGANE після огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений та на даний час зберігається на території спеціального майданчику для зберігання транспортних засобів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
02 березня 2020 року автомобіль RENAULT MEGANE визнаний слідчим в якості речового доказу.
11 березня 2020 слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Враховуючи, що автомобіль фактично є знаряддям вчиненого злочину та може містити на ньому його сліди, що можуть бути встановлені під час експертного дослідження, з огляду на вимоги ст. 170 КПК України, а також з метою збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасово вилученого майна буле обґрунтованим та доцільним.
Представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення вказує послався на те, що 13 березня 2020 року звернувся до суду, щоб дізнатися про дату судового засідання, однак йому було повідомлено, що справа судом вже розглянута. До теперішнього часу копії судового рішення не надано. Про наявність ухвали стало відомо із сайту судової влади. Тому просить поновити процесуальний строк, як пропущений з поважних причин.
По суті апеляції вказує на те, що клопотання слідчого подано до суду з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки автомобіль був вилучений 02 березня 2020 року, а клопотання слідчого надійшло до суду лише 11 березня 2020 року.
Вказує, що 12 березня 2020 року в телефонному режимі було повідомлено про те, що 13 березня 2020 року відбудеться розгляд клопотання слідчого про арешт майна. Через електронну пошту та систему електронний суд було подано заяву про відкладення судового засідання та долучення до матеріалів провадження копій відповідних документів.
Не зважаючи на вказану заяву, 13 березня 2020 року слідчим суддею було розглянуто справу за його відсутності.
В ухвалі зазначено, що представник власника майна адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки вилучений автомобіль використовується в особистих цілях власника, а позбавлення його права володіння, користування та розпорядження автомобілем є протиправним. Зазначає, що він не був присутній під час розгляду клопотання.
Крім того, вказує на те, що висновок суду про те, що ОСОБА_7 використовує автомобіль в своїх цілях не відповідає дійсності. На підтвердження даного факту ним було подану суду копії документів, що підтверджують використання автомобіля власником в службових цілях. Вказаним доказам судом надано оцінки не було.
Не було судом враховано, що ОСОБА_7 не є винною особою в ДТП, та не залучено до участі у справі в якості третьої особи ТОВ Електро Люкс Монтаж, які фактично є наймачами транспортного засобу згідно договору оренди та мають відповідні права, передбачені ст. 642 КПК України.
Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Вказує, що твердження апелянта про те, що слідчим було порушено строк подачі клопотання про арешт майна, не відповідає дійсності, оскільки вказане клопотання подано до суду поштою у встановленим законом строк, а саме 02 березня 2020 року.
Зазначає, що метою накладення арешту на автомобіль є збереження слідчої інформації, що мається на транспортному засобі, а також проведення в подальшому слідчого експерименту за участю автомобіля та проведення необхідних експертиз.
Згідно заяви потерпілого ОСОБА_9 , на даний час він не має змоги приймати участь в слідчому експерименті і зможе це зробити не раніше, ніж через два тижні.
В судове засідання власник майна ОСОБА_7 не з`явилась, про місце, час та дату слухання справи повідомлена належним чином. Тому, з врахуванням думки прокурора та представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за її відсутності.
Під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив задовольнити їх в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді відповідно до ст. 395 КПК подається протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії відповідного судового рішення.
Колегією встановлено, що розгляд клопотання слідчого судом першої інстанції проведений за відсутності апелянта, тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не пропущено.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, може бути оскаржена ухвала слідчого судді про арешт майна.
Арештом майна, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 02 березня 2020 року за №0000424, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в день події, приблизно о 17 год. 55 хвил. на нерегульованому перехресті проїзних частин вул. В. Гурова та вул. Памяті Героїв в м. Кривому Розі відбулося зіткнення моторолеру VIPER MX250S, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 з автомобілем RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження.
02 березня 2020 року автомобіль RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
В цей же день слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором, направив поштою слідчому судді клопотання про накладення арешту на вказаний автомобіль, з метою забезпечення проведення транспортно-трасологічної експертизи та експертизи технічного стану автомобіля у даному кримінальному провадженні.
Розв`язуючи дане клопотання, слідчий суддя в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для накладення арешту на майно є необґрунтованими.
З огляду на вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Заборона розпорядження та відчуження вказаним майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.
Крім того, власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.
Посилання в апеляції на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні ДТП та не залучення до участі у справі в якості третьої особи ТОВ Електро Люкс Монтаж, яке є наймачем транспортного засобу, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки дані питання є завданням наступних стадій кримінального провадження.
Як зазначено в рішенні Європейського суду від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обмеження прав та свобод особи на етапі досудового розслідування обставини, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а вирішення питання про наявність складу кримінального правопорушення є завданням наступних стадій кримінального провадження.
Не можуть підлягати задоволенню доводи представника власника про порушення слідчим строку подання клопотання до слідчого судді, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.
Як вбачається з наданих матеріалів, 01 березня 2020 року автомобіль RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 після огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди було вилучено.
02 березня 2020 вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, та в цей же день, поштою слідчим було направлено до суду клопотання про накладення арешту на майно.
Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України.
Аналізуючи доводи апелянта про те, що в ухвалі слідчого судді зазначено, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна було здійснено за участю адвоката ОСОБА_6 ,за його фактичної відсутності, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з журналу судового засідання від 13 березня 2020 року, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, в зв`язку з неявкою сторін кримінального провадження.
Таким чином, зазначення в ухвалі слідчого судді про те, що представник ОСОБА_6 був присутнім в судовому засіданні, є помилковим.
Доводи останнього в цій частині заслуговують на увагу, однак враховуючи сукупність інших доказів по справі, вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення в цілому.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказаний автомобіль, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження та збереження речових доказів.
Таким чином, доводи щодо сумнівності підстав для накладення арешту, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Сукупність наведених даних приводить колегію суддів до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування, тому рішення слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26 квітня 2008 року, виданого Криворізьким ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам відчуження, розпорядження та користування майном залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4