Справа № 643/1377/20
Провадження № 1-кс/643/720/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000544 від 29.01.2020 за ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З представлених суду клопотання та матеріалів вбачається, що 29.01.2020 о 09:15 в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 83 під час зупинки автомобіля «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 остання надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » з явними ознаками підробки. Після того встановлено власницю зазначеного автомобіля ОСОБА_5 , яка в телефонній розмові пояснила, що мешкає у м. Борисполі та її автомобіль тієї ж марки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з тими ж серією та номером знаходяться у неї.

За даним фактом відкрито кримінальне провадження № 0000544 за ч. 3 ст. 358 та ст. 290 КК України.

29.01.2020 під час огляду місця події автомобіль «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 вилучені.

Посилаючись на те, що вилучені речі є тимчасово вилученим майном та в подальшому можуть бути використані як речові докази, з метою позбавлення можливості їх знищення, що ускладнить або унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

До суду слідчий, прокурор та особа, у якої вилучено майно (володілець майна), не з`явились, разом з тим прокурор та представник володільця майна надали заяви про розгляд клопотання у свою відсутність.

При цьому прокурор просив задовольнити клопотання.

Представник володільця майна проти його задоволення заперечував, зазначивши, що підстав для вилучення майна не було, під час вилучення автомобіля та складання відповідного протоколу допущені порушення прав володільця майна та норм КПК України. Разом з тим просив, якщо слідчий суддя дійде висновку про обґрунтованість клопотання, застосувати такий спосіб арешту, який не позбавить ОСОБА_4 користуватись даним майном під час досудового розслідування, так як встановлені обставини дають підстави вважати, що відносно ОСОБА_4 , як добросовісного користувача, також вчинено кримінальне правопорушення.

Суд, розглянувши клопотання, дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Метою застосування арешту згідно ч. 2 ст. 170 КПК України є, крім іншого, забезпечення збереження речових доказів.

До клопотання не додано доказів підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу чи ідентифікаційного номеру, номеру двигуна шасі або кузова автомобілю «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , яким міг бути висновок відповідного спеціаліста, а рапорти співробітників поліції не є належними та достатніми доказами цього, проте, враховуючи обставини, встановлені на даному, початковому, етапі досудового розслідуванні, кваліфікацію кримінального правопорушення, можна дійти висновку, що вилучені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідають критеріям, переліченим в ст. 98 КПК України, тобто можуть виступати речовими доказами у даному кримінальному провадженні та мають бути дослідженні експертним шляхом.

Вказані обставини свідчать про обґрунтованість твердження слідчого щодо можливості використання вилученого майна в якості речових доказів, і з цих підстав клопотання мало б бути задоволено, проте воно може бути задоволено лише частково з погляду на таке.

Клопотання про арешт автомобіля підлягає задоволенню, так як порушення, які, на думку представника власника майна мали місце під час огляду місця події та складання відповідного протоколу, відсутні: огляд проведений за участю понятих, підстав вважати, що під час його проведення слідчий здійснив проникнення до транспортного засобу не має, протокол огляду має обов`язкові реквізити.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, крім іншого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

У відповідності до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе … до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Частина 11 ст. 170 КПК України передбачає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Проаналізувавши викладені норми закону, беручи до уваги відсутність відомостей про заволодіння ОСОБА_4 зазначеним автомобілем у незаконний спосіб, або таких, які вказують, що незастосування заборони на користування транспортним засобом призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі тощо, слідчий суддя вважає, що накладення арешту наавтомобіль «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним автомобілем буде цілком достатнім і відповідатиме вимогам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Стосовно виявлення та вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, накладення арешту на нього слід зазначити наступне: в протоколі огляду місця події від 29.01.2020 є посилання, що під час огляду виявлено та вилучено, крім транспортного засобу, свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , однак за змістом протоколу «проведеним оглядом встановлено», що його об`єктом є виключно автомобіль, при цьому під час огляду проникнення до автомобілю не здійснювалось (в противному випадку до клопотання мала б бути долучена ухвала про надання дозволу на обшук автомобіля). Огляд володільця майна не відбувався, безпосередньо у ОСОБА_4 чи іншої особи нічого не вилучалось та добровільно нею не видавалось. Відомостей про місце виявлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та спосіб його вилучення під час огляду автомобіля протокол огляду місця події чи інші додані до клопотання документи не містять.

Слідчий посилається на положення ст. 168 КПК України та зазначає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, проте ч. 3 вказаної статті застерігає, що слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Наразі такий протокол відсутній, а протокол огляду місця події від 29.01.2020, як зазначено вище, не містить відомостей про місцезнаходження свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на момент огляду та вилучення, механізм його потрапляння до слідчого.

В частині 2 ст. 173 КПК України міститься посилання на обставини, які має враховувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, серед яких правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), тобто у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів.
Викладені вище обставини свідчать про відсутність правової підстави арешту майна (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), так як відсутнє процесуальне рішення, яке б вказувало, що вилучення майна, на яке слідчий просить накласти арешт, здійснено у передбачений законом спосіб. Це, в свою чергу, ставить під сумнів допустимість отриманого 29.01.2020 під час огляду доказу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, можливість його використання у кримінальному провадженні та дає підстави зробити висновок про недоведеність слідчим й прокурором необхідності арешту майна в цій частині.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, викладене вище обґрунтування, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на автомобіль шляхом заборони відчужувати та розпоряджатись ним та відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Жоден з ризиків, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, які б вимагали застосування арешту з забороною користуватись автомобілем, враховуючи можливість його передачі на відповідальне зберігання володільцю, попередження останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, слідчим не доведений.

Перебування вилученого майна у фактичному володінні та користуванні особи, у якої його було вилучено, не перешкоджає призначенню та проведенню його експертного дослідження.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 168, 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору шляхом заборони відчуження та розпорядження даним майном, залишивши за особою, у якої вилучено даний транспортний засіб, право володіти та користуватись арештованим майном.

В порядку виконання ухвали передати транспортний засіб «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору на відповідальне зберігання особі, у якої його вилучено ОСОБА_4 , з покладенням на останню обов`язку забезпечити збереження вказаного транспортного засобу.

У накладенні арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відмовити та негайно повернути його особі, у якої його було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1