ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/8016/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань, Черкаської області, громадянин України, українець, розлучений, дітей немає, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0009457 від 28.12.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України та скаргу захисника ОСОБА_5 щодо захисту прав людини, в порядку ст. 206 КПК України,
ВСТАНОВИВ:
30 грудня 2019 року старший слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням відносно підозрюваного ОСОБА_6 , враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009457 від 28.12.2019, за ознаками злочину, передбачених ч. 2 ст. 152 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.12.2019, приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_6 перебував біля магазину неподалік будинку за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_8 , з якою він познайомився в потязі і пообіцяв її працевлаштувати та спільно розпити спиртні напої з подальшим продовженням дозвілля у його квартирі за місцем проживання, на що остання погодилась.
В цей момент, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_8 , тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування.
ОСОБА_6 27 грудня 2019 року близько 01 години 20 хвилин, знаходячись за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись тим, що поруч відсутні сторонні особи, які б могли завадити його злочинному умислу, напоївши ОСОБА_8 , привів у свою квартиру і коли остання була непритомною, користуючись її безпорадним станом, вступив проти її волі в статеві зносини природнім способом.
В подальшому, того ж дня близько 03 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 прийшла до тями і помітила, що вона лежить оголеною разом на ліжку з ОСОБА_6 , який почав її обіймати, на що вона, не бажаючи вступати з ним в статеві зносини, стала кричати та намагалася від нього звільнитися, на що він, подолавши її волі до опору, будучи фізично сильнішим, став її утримувати, використовуючи фізичну силу своїх рук, сильно тримав її за руки, завдаючифізичного болю та повторно вступив проти її волі в статеві зносини природнім способом. ОСОБА_8 , захищаючих від протиправних дій, стала голосно кричати, а ОСОБА_6 з метою подолання її волі до опору, наніс їй удари кулаками по обличчю, завдавши останній тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, пішкірної гематоми ділянки обличчя справа, підборіддя, правого передпліччя. Від отриманих ушкоджень остання втратила свідомість.

ОСОБА_8 того ж дня прийшла до тями приблизно о 11 годині 00 хвилин оголонею, вдягнулася та захотіла йти додому, на що ОСОБА_6 повідомив їй, що нікуди не пустить останню та взяв кухонний ніж, та з метою подолання останньою волі до опору став проводити ножем по одягу, пошкоджуючи їй тим самим одяг та спричинивши їй різані рани в області поясниці та шиї. Після цього він стягнув з неї одяг, силоміць штовхнув на ліжко та повторно вступив з нею проти її волі в статеві зносини природнім способом.

Так, слідчий в обґрунтування доводів клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями підозрюється у вчиненні зґвалтування, вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події; протоколом пред`явлення для впізнання; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; медичною довідкою, іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк понад 5 років, а також ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи обґрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні злочину, покарання яке йому загрожує у разі визнання його винним, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні з метою зміни нею свідчень, оскільки вказане кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням фізичного насильства і підозрюваним можуть бути здійснені спроби тиску на останню з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, менш суворі запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення належної кримінально-процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання зазначеним ризикам.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання понад 5 років позбавлення волі, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання підтримали у повному обсязі, просили задовольнити із підстав вказаних у його мотивувальній частині, без визначення розміру застави, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні на даний час обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 152 КК України, за яке законом передбачене покарання понад 5 років позбавлення волі, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус.

Захисник просив відмовити у задоволенні даного клопотання посилаючись на незаконність та необґрунтованість зазначеного клопотання, заперечував проти його задоволення з таких підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 жодним чином не підтверджується матеріалами кримінального провадження, окрім показань потерпілої. При цьому, навіть з урахуванням показань останньої, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 152 КК України - виключається. Органом досудового розслідування його дії кваліфіковані за зазначеною нормою закону лише з метою можливості застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З іншого боку, сам ОСОБА_6 , який має вік 60 років, не пам`ятає, що відбувалось між ним і потерпілою. Судово-медичного дослідження, щодо наявності у нього тілесних ушкоджень, характерних для насильницького статевого акту, не проводилось. Освідування, щодо виявлення наявності біологічних нашарувань на його тілі, які б могли виникнути за рахунок потерпілої, не проводилось.

Більше того, в постанові про призначення судово-медичної експертизи потерпілій, немає питань, пов`язаних із визначенням наявності у неї тілесних ушкоджень, характерних для насильницького статевого акту і виявлення біологічних нашарувань, які могли виникнути за рахунок ОСОБА_6 .?

Визначені органом досудового розслідування ризики у вигляді можливості ухилення від досудового слідства і суду, здійснення незаконного впливу на потерпілу та вчинення інших кримінальних правопорушень, нічим не обґрунтовані, як того вимагає ст. 184 КПК України.

ОСОБА_6 не намагався від будь-кого переховуватись. Раніше до кримінальної відповідальності не притягався, запобіжні заходи щодо нього не застосовувались, тому він їх і не порушував. Потерпілу не залякував, з її родичами не зв`язувався. Які підстави вважати, що він вчинить інше кримінальне правопорушення, органом досудового розслідування не зазначено.

Крім того, на даний час стало відомо, що ОСОБА_6 страждає на психічні розлади.

Так, у відповідності до виписки з історії хвороби № 9636, ОСОБА_6 , з 24 жовтня по 25 жовтня 1978 року перебував на стаціонарній військовій експертизі, в результаті якої йому було поставлено діагноз: «Психопатія»; витягу з історії хвороби за № 10527, ОСОБА_6 , з 25 вересня по 20 листопада 1986 року знаходився на лікуванні в денному стаціонарі з діагнозом: «Реактивна субдепресія»; епікризу (витягу з історії хвороби № 3036), ОСОБА_6 , з 11 по 21 березня 2008 року, перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «посттравматична енцефалопатія внаслідок повторних черепно-мозкових травм з забоєм м`яких тканин обличчя та голови у вигляді лікворно-гіпертензійного синдрому, розсіяної неврологічної мікросимптоматики, вестибуло-атактичні розлади, вегето-судинний синдром по змішаному типу.

Зазначене взагалі виключає можливість поміщення його до слідчого ізолятору.

У будь-якому разі, органом досудового розслідування не доведено, що менш жорсткі, аніж тримання під вартою, запобіжні заходи, зокрема - домашній арешт із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував, підтримав доводи захисника, посилаючись на те, що викладені у клопотанні доводи не відповідають дійсності, та інкриміноване йому кримінальне правопорушення передбачене за ч. 2 ст. 152 КК України не вчиняв.

Крім цього, просив врахувати його стан здоров`я. Повідомив, що він має ряд тяжких захворювань.

Також, захисник під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу подав письмову скаргу, в інтересах ОСОБА_6 , щодо захисту прав людини, у порядку ст. 206 КПК України, яку умотивував наступними обставинами.

28 грудня 2019 року о 16 годині, слідчим Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , у межах вказаного кримінального провадження складено протокол про затримання особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та поміщено останнього в ІТТ Дарницького УП ГУНП у м. Києві по вулиця Кошиця, 3 «А» в м. Києві. При прибутті адвоката, ОСОБА_6 заявив про необхідність надання йому медичної допомоги у зв`язку із випаданням грижі у паховій області. Останньому було викликано бригаду швидкої медичної допомоги. Прибула бригада № 3 підстанції № 9, лікар - ОСОБА_11 .

ОСОБА_6 двічі вправляли грижу, але вона випадала кожен раз. При цьому, після того, як вдруге грижу було вправлено, лікарі зникли з приміщення управління поліції, не заповнивши листа виклику бригади швидкої медичної допомоги. Не повідомили ОСОБА_6 про необхідність госпіталізації або відсутність такої необхідності.

Слід зазначити, що медичні працівники періодично виходили з кабінету, де знаходився підозрюваний і спілкувались із працівниками поліції.

Вищезазначене вказує на те, що медичні, працівники залишили без надання належної медичної допомоги ОСОБА_6 на прохання працівників поліції, що свідчить про застосування до останнього насильства, шляхом переконання в тому, що від працівників поліції залежить життя і здоров`я підозрюваного.

У зв`язку із чим, просив забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 та надання йому необхідної медичної допомоги.

Слідчий суддя з`ясувавши думку сторін та керуючись вимогами кримінального процесуального права об`єднав для розгляду скаргу та клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані слідчим матеріали та проаналізувавши у системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, та скарги захисту поданої, у порядку ст. 206 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступних висновків.

Повноваження прокурора та захисника, які були присутні у судовому засіданні, слідчим суддею перевірені.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч.ч. 1, 2, 6 ст. 132 КПК України, слідчим дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе оцінити обставини вказані стороною обвинувачення, як передумовою, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1-п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного тяжкого кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 152 КК України, із застосуванням фізичного насильства за яке законом передбачене покарання понад 5 років позбавлення волі, що підтверджується зібраними на даному етапі у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку із чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України за обставин викладених у підозрі.

За вказаним фактом, відомості по матеріалам було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування, у ході якого 28.12.2019 о 05:40 год. підозрюваного було затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Того ж дня, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені злочину та 30.12.2019 о 11 год. 20 хв. подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання про підозрюваного встановлено такі відомості:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань, Черкаської області, громадянин України, українець, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, дітей на утриманні немає, офіційно працює менеджером по кадрам у фірмі «Стель», ресторан «Деліні», раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .З наданих медичних довідок вбачається, що підозрюваний з 1978 року перебував на стаціонарній військовій експертизі, в результаті якої йому було поставлено діагноз: «Психопатія», та до 2008 року перебував на лікуванні різного роду захворювання.

Підозрюваний, на час вирішення даного питання, за своїм віком має специфічні особливості стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

А тому, слідчий суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення у частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а лише встановлює наскільки їх сукупність є достатньою вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

Дані визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу, а тому слідчий суддя не сприймає, як об`єктивні доводи сторони захисту про можливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, у цей період.

Таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання заявника підлягає задоволенню, як обґрунтоване.

Щодо тверджень захисту про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, через відсутність доказів, що свідчать про кваліфікацію дій ОСОБА_6 у матеріалах кримінального провадження окрім показань потерпілої, то слід зазначити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені в клопотанні слідчого дані, з урахуванням долучених до клопотання доказів, слідчий суддя має всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_6 до вказаного кримінального правопорушення.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, і є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи із метою підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання, що повинно підтвердити або розвіяти підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Водночас, з огляду на той факт, що досудове розслідування розпочато нещодавно, і залишається невиконаним значний об`єм необхідних слідчих слідчих дій, доцільно визначити строк дії ухвали та строк тримання під вартою - 60 днів з моменту фактичного затримання підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 зазначеної статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосування фізичного насильства слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави.

Відповідно до частини 1 статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи.

Системний аналіз ст. 206 КПК України вказує на те, що підставою для поставлення слідчим суддею рішення про забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи під час затримання, може бути лише очевидне застосування до неї насильства органом державної влади, державною установою, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб.
Як вбачається приписів ч. 8 ст. 206 КПК України слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Прокурор та слідчий заперечуючи проти доводів скарги у судовому засіданні пояснили, що на вимогу захисника та скарги підозрюваного на стан здоров`я, слідчим викликано бригаду швидкої допомоги, необхідна медична допомога та медичне обстеження стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 надалася останньому згідно із законодавством, після чого скарг на стан здоров`я від підозрюваного не надходило, а тому вважали за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Перевіряючи викладені у письмовій скарзі посилання сторони захисту щодо застосування до ОСОБА_6 насильства, шляхом ненадання медичними працівниками належної медичної допомоги ОСОБА_6 , що полягає у не заповненні листа виклику бригади швидкої медичної допомоги, та неповідомленні підозрюваному необхідності госпіталізації або відсутності такої необхідності на його думку свідчить про застосування до останнього насильства, шляхом переконання у тому, що від працівників поліції залежить життя і здоров`я підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що вони не заслуговують на увагу суду, та не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, оскільки у судовому засіданні було встановлено та прокурором доведено у відповідності до вимог ч. 8 ст. 206 КПК України, що органом досудового розслідування було забезпечено необхідне медичне обстеження медичними працівниками, а не оформлення листа виклику бригади швидкої медичної допомоги та/або неповідомленні підозрюваному необхідності госпіталізації або відсутності такої необхідності на думку слідчого судді не може свідчити про застосування до підозрюваного насильства, а вказує лише на недотримання співробітниками швидкої медичної допомоги посадової інструкції у подібних випадках.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ст.ст. 1-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 206, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до "05» год. «40» хвил. 25.02.2020 року включно.
Скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру № 2.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: