Справа № 521/2632/20
Номер провадження:1-в/521/290/20
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
20 березня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув заяву (клопотання) засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганскої області, громадянина України, раніше судимого, засудженого вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 17.12.2019 року за ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК до 4 років 4 місяців позбавлення волі.
Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 ; інші учасники, які приймали участь у судовому розгляді: представник ДУ «ОВК (№ 14)» ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування умовно дострокового звільнення.

Клопотання розглядалось за ініціативою засудженого ОСОБА_3 .
2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
ОСОБА_3 у клопотанні просить суддю задовольнити його клопотання, та відповідно до ст. 81 КК України застосувати до нього умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

3.Позиції сторін.
Засуджений просив його клопотання задовольнити та застосувати до нього умовно дострокового звільнення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого оскільки вважає таке клопотання передчасним.

Представник ДУ «ОВК (№ 14)» висловив думку на розсуд суду.
4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, неврахування окремих доказів і положення закону яким керувався суд.
Вивчивши клопотання та надані адміністрацією установи документи, вислухавши думку прокурора, представника адміністрації та засудженого, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання відмовити, з наступних підстав.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення /ч. 2 ст. 81 КК/.

Закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1)доведення засудженим свого виправлення та 2)фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.

Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув дві треті строку покарання призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, обставини за якими було засуджено ОСОБА_3 , а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами /ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України/.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

У даному випадку ОСОБА_3 засуджений за скоєння злочину який відноситься до категорії тяжкого злочину проти власності (грабіж, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховищу або що завдав значної шкоди потерпілому).

Відповідно дієвість покарання станом на день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення на думку суду не досягнута. Мета покарання не реалізована.

Даючи оцінку сумлінній поведінці засудженого, судом встановлено наступне.

З характеристики на засудженого, наданої адміністрацією колонії вбачається, що ОСОБА_3 засуджений за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 17.12.2019 року за ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Окрім того, до строку покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.09.2017р.по 19.09.2017рта з 07.06.2018 р. по 17.12.2019 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. ОСОБА_3 відбуває покарання у ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» з 23.11.2018 року. На виробництві установи не працевлаштований, залучається до праці на підставі ч.5 ст. 118 КВК України. Характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не має. Дотримується правомірних відносин з персоналом та представниками адміністрації. У програмі диференційованого виховного впливу участі не приймає, підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджено його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого обов`язків; виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання та інш.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; та інш.

Таким чином сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому суд враховує дані про поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Отже, вказані обставини у сукупності дають суду підстави вважати, що засуджений не довів своє виправлення та його звільнення умовно-достроково, станом на день розгляду клопотання, не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності. Відповідно у задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч.ч. 2, 3 ст. 81КК України, ст. ст. 533, 537, 539 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1