Справа № 297/140/20 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/372/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
законних представників обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілої ОСОБА_12
прокурора ОСОБА_13
перекладача ОСОБА_14 ,

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2020 року призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, на 13.00 год. 21 лютого 2020 року.
Задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .Продовжено обвинуваченим строк тримання під вартою в слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області на 60 днів - до 07 квітня 2020 року включно.
Відмовлено у клопотанні захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.
Зобов`язано Берегівський РС філії Державної установи «Центр пробації» надати суду досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Зобов`язано службу у справах дітей Берегівської міської ради надати суду звіт про неповнолітніх обвинувачених згідно з Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».
На ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинувачених захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційні скарги, в яких просить ухвалу скасувати частково, постановити нову, якою змінити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на домашній арешт із забороною залишати фактичне місце проживання з 22.00 год. до 06.00 год.; у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити обвинуваченим розмір застави відповідно до вимог ч.4 ст. 182 КК України 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: під час прийняття рішення порушено норми ст. 315 КПК України, яка є імперативною та не передбачає можливості продовження строку тримання під вартою. Прокурором порушено норми КПК України, а саме: захисникам та обвинуваченим клопотання з додатками про продовження строку тримання під вартою попередньо вручено не було, булопорушено право на захист обвинувачених, так як вони не розуміють української мови, а клопотання на угорській мові їм також вручено не було. На даний час завершено досудове розслідування вказаного кримінального провадження, обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вже прийнято до розгляду Берегівським районним судом. Сторонам відкрито всі матеріали досудового розслідування, по суті зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України, тобто обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фактично не в змозі впливати на експертів по справі, спотворювати докази по справі чи переховувати їх. Потерпілим було відшкодовано матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, й потерпілі не мають претензій до обвинувачених. Під час проведення досудового слідства не було доведено наявності тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_15 (підтверджується висновками експерта № 130, № 131). Також не було встановлено наявності ножа чи схожого на ніж предмета, що дає підстави сумніватись в правильній кваліфікації дій обвинувачених.
Захисники обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 апеляційні скарги підтримали, покликаючись на викладені в них доводи.
Захисник ОСОБА_10 доповнив, що про розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених не було повідомлено захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_16 (яка діяла за доручення центру безоплатної вторинної правової допомоги) і в судовому засіданні питання про продовження розгляду без захисника ОСОБА_16 на вирішення не ставилося, він особисто такого питання не порушував, клопотання про відкладення судового розгляду не заявляв, угоди про надання правової допомоги укладав з батьками обвинувачених, обвинуваченого ОСОБА_6 захищав також в суді апеляційної інстанції на стадії досудового розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану в його інтересах апеляційну скаргу та пояснив, що шкодує за вчиненим, обіцяє в майбутньому не вчиняти злочинів, виховується в сім`ї, навчається в 9-му класі, відвідує школу - інтернат, навчається добре.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 апеляційну скаргу захисника підтримала й пояснила, що син проживає з сім`єю, вона була на заробітках і вихованням сина займалася бабуся. Просить застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану в його інтересах апеляційну скаргу та пояснив, що проживає з матір`ю, батьком, двома братами і сестрою, навчається у 8-му класі ЗОШ № 9 у м. Берегово, має незадовільний стан здоров`я, шкодує за вчиненим і обіцяє в майбутньому злочинівне вчиняти.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 апеляційну скаргу захисника підтримала, просить застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обіцяє слідкувати за поведінкою сина.
Прокурор апеляційні скарги захисника заперечив, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, і зазначив, що первинне обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 було оскаржене захисником ОСОБА_16 і захисник ОСОБА_10 брав участь в апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги. Пізніше захисник ОСОБА_10 вступив у справу під час підготовчого судового засідання й надав документи на підтвердження своїх повноважень, а тому не було порушено право обвинуваченого на захист. Потерпілі відчувають побоювання, обвинувачені не визнають своєї вини у вчиненому. 31 березня 2020 року Берегівським районним судом продовжено строк тримання під вартою обвинувачених на 60 діб. до 30 травня 2020 року. ОСОБА_7 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, є щодо нього інше кримінальне провадження за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, де обирався останньому домашній арешт, який обвинувачений порушив. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення.
Потерпіла ОСОБА_12 з апеляційними скаргами захисника погодилась.
Заслухавши доповідь судді, виступи захисників, обвинувачених та їх законних представників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_12 , обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.
Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливістьоскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.
Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положенняцього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Пунктом 17 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, до кожного учасника кримінального провадження застосовується належна правова процедура та гарантується право на перегляд судового рішення в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 297/140/20 в провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадженняпро обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2020 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів - до 07 квітня 2020 року включно.
Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначенихст. 177 КПК України, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та неможливості завершення судового розгляду в межах дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.
При цьому обраний щодо обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні з тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зв`язків чи інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Суд оцінив у сукупності обставини, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.
Правових підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт або визначення розміру застави відповідно до ст. 182 КПК України (як про це просить захисник), колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою без визначення застави здійснене з дотриманням вимог закону та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та осіб обвинувачених.
Доводи сторони захисту про порушення положень ст. 315 КПК України та відсутністьпідстав для продовження строку тримання обвинувачених під вартою колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Вказаним розділом передбачено, в тому числі, порядок розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.
У своїх рішеннях Верховний Суд зазначав, що, виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України, терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується (постанова ККС ВС від 11.03.2020 у справі № 459/3502/19).
Отже, за наявності клопотання сторони обвинувачення суд під час підготовчого судового засідання вправі продовжити строк тримання під вартою в межах, визначених ч.1 ст. 197 КПК України, що і було зроблено судом першої інстанції в межах наданих йому повноважень.
При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.
Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення процесуальних дій під час судового розгляду є обставиною, яка перешкоджає завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дані про особи обвинувачених, відшкодування потерпілим шкоди, на що покликається сторона захисту, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків не можуть бути підставою для скасування судового рішення та обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Будь-яки хданих про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`ячи з інших причин не може утримуватись в місцях попереднього ув`язнення, немає.
Доводи апеляційної скарги про порушення під час розгляду клопотання права обвинувачених на захист є необґрунтованими й колегія суддів їх до уваги не бере.
Захисник ОСОБА_16 брала участь у кримінальному провадженні як захисник за призначенням на підставі доручення центру безоплатної вторинної правової допомоги.
Згідно з ордерами про надання правничої (правової) допомоги адвокат ОСОБА_10 діє на підставі договорів про надання правової допомоги і здійснює захист обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (а.с.30, 38).
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі, якщоособа користується захистом іншого захисника або залучила іншого представника у справі, за якою їй призначено захисника чи представника відповідно до цього Закону.
Оскільки у січні 2020 року з адвокатом ОСОБА_10 (як пояснив останній) батьками обвинувачених були укладені договори про надання правової допомоги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , то з врахуванням положень п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокатом ОСОБА_16 припиняється.
Також під час розгляду клопотань про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 останнім була забезпечена участь перекладача на угорську мову.
Судове рішення відповідає вимогамст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційних скарг і підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту ї їпроголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4