Справа № 461/991/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/348/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області

в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні змінену апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2020 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000230 від 14.01.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м. Янгиарик Тумани, Республіки Узбекистан, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 332 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 - ч.2 ст.332 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з вироком, в період часу з 30.11.2019 року по 14.01.2020 року, ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою забезпечення переправлення через державний кордон України на територію Республіки Польща громадян Турецької Республіки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи відсутність у вказаних осіб дозвільних документів для в`їзду на територію країн Європейського Союзу, організував проживання вказаних громадян Турецької Республіки на території України та їх переїзд до м.Львова, де забезпечив тимчасове проживання у приміщенні хостелу «Hostel Drive», що на пл. Кропивницького, 5 у м.Львові, де проживав разом з ними та підшуковував осіб, які б могли провести вказаних осіб через державний кордон України до Республіки Польща поза митним та прикордонним контролем, однак свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були викриті та припинені працівниками поліції.

Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та вважати обвинуваченого засудженим за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.332 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Вважати ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України звільненим від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 5 років за вчинення замаху на злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України, а відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування чи зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 - ч.2 ст.332 КК України, а саме у вчиненні незакінченого замаху на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо декількох осіб та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч. 2 ст. 332 КК України, караються позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, розмір призначеного судом першої інстанції обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років не відповідає вимогам ч. 3 ст. 68 КК України внаслідок суворості.

Таким чином, з огляду на це вирок Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2020 року, відповідно до ст. 408 КПК України, підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. 405, 407,408, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2020 року в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 змінити.

Вважати обвинуваченого ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.332 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Вважати ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України звільненим від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4