Справа № 645/3428/19
Провадження № 1-кп/645/278/20
В И Р О К
20 січня 2020 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.06.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 24.06.2013 року постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.06.2014 року за ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що в травні 2019 року приблизно о 6:00 год. рухався по вулиці Краснодарській у м. Харкові, точного номеру будинку не знає, де побачив металевий контейнер для збору побутових відходів, та вирішив його викрасти та в подальшому здати в пункт прийому металолому і на отримані кошти купити продуктів харчування та цигарок. Після цього він потягнув цей контейнер до пункту прийому металу, який знаходився неподалік цього місця, де співробітник цього пункту погодився прийняти цей контейнер, проте через деякий час до пункту приїхали співробітники поліції, яким він добровільно видав викрадений контейнер.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Представник потерпілого КП «Комплекс з вивезення побутових відходів» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не заперечував.
Суд, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Судом з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з ч. 1 п. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий 20.06.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 24.06.2013 року постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.06.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, на обліку в КНП "Міський психоневрологічний диспансер № 3" ХМР та КНП ХОР "Обланий наркологічний диспансер" не перебуває, офіційно одружений, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з досудовою доповіддю Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 26.09.2019 року, встановлено, що ризик небезпеки ОСОБА_3 для суспільства, у тому числі для окремих осіб, та ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінюється як середній, та орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" зі змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, досудову доповідь Державної установи «Центр пробації» філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Немишлянського районного відділу від 26.09.2019 року, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, та згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання.
Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Згідно зі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/1327СЕ-19 від 28.05.2019 року в сумі 628,04 грн..
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 394, 395 КПК України, -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку підлягає врученню прокурору та обвинуваченій негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1