ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2534/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/124/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: Головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою повернуто прокурору Кременецької місцевої прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 11 червня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КК України.

Повернення обвинувального акту суд мотивував тим, що складаючи і затверджуючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , прокурор не дотримався вимог, визначених п.5 ч.2, ч.4 ст.291 КПК України щодо викладу фактичних обставин правопорушення та формулювання конкретного обвинувачення, що не дає можливість здійснити належний розгляд кримінального провадження; до обвинувального акту не долучено розписки про вручення ОСОБА_7 цивільного позову.

В апеляційних скаргах:

прокурор просить ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта скасувати. Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції у тому самому складі суду. Свої вимоги мотивує тим, що хоч і невстановлена дата виникнення умислу та дата виготовлення актів виконаних робіт, відомості щодо дати вчинення кримінального правопорушення, а саме: період виникнення умислу та дата надходження коштів на рахунки ТОВ Галкон плюс, є достатніми для пред`явлення обвинувачення та ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 . Зазначає, що твердження суду щодо недоліку, а саме, не проведення додаткової будівельно-технічної експертизи, є не обґрунтоване, так як в ухвалі відсутні будь-які посилання на рішення уповноваженого органу, із врахування якого повинна була проведена зазначена експертиза, відсутня мотивація необхідності проведення експертиза і чому саме сторона обвинувачення повинна провести експертизу і направляти матеріали кримінального провадження до експертної установи. Крім того, взагалі не вказано, яким чином не проведення додаткової будівельно-технічної експертизи співвідноситься із недоліками обвинувального акту в розумінні ст. 291 КПК України. Прокурор, звертає увагу суду і на те, що зауваження суду щодо відсутності розписки обвинуваченої про отримання цивільного позову, не ґрунтується на нормах закону, оскільки кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акту прокурору лише в разі його невідповідності ст. 291 КПК України. Відсутність розписки про отримання цивільного позову не є підставою повернення обвинувального акту. Діючим законодавством встановлено, що єдиною умовою для повернення обвинувального акту є невідповідність самого акту вимогам закону, а не додатків до нього, якими є розписки та реєстр матеріалів кримінального провадження.

представник потерпілого просить ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта скасувати. Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що зауваження суду щодо відсутності розписки обвинуваченої про отримання цивільного позову, не ґрунтується на нормах закону, оскільки кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акту прокурору лише в разі його невідповідності ст. 291 КПК України. Відсутність розписки про отримання цивільного позову не є підставою повернення обвинувального акту. Діючим законодавством встановлено, що єдиною умовою для повернення обвинувального акту є невідповідність самого акту вимогам закону, а не додатків до нього, якими є розписки та реєстр матеріалів кримінального провадження. Вважає, що встановлені відомості щодо дати вчинення кримінального правопорушення є достатніми для пред`явлення обвинувачення та ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 .

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачена ОСОБА_7 просить поновити строк подання заперечення на апеляційну скаргу. Апреляційну скаргу прокурора Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу судді Кременецького районного суду від 18.02.2020 року без змін. Зазначає, що при формулюванні обвинувачення, прокурор у обвинувальному акті повинен конкретно був навести доведені дані про подію (час, місце, спосіб) кримінальних правопорушень, форму вини, мотив і мету його вчинення, по кожній інкримінованій дії. Однак прокурор формулюючи обвинувачення цього не зробив. Стверджує, що цивільний позов ні слідчим органу досудового розслідування, ні прокурором їй не надавався. Вважає, що приховання прокурором цивільного позову, доводить про умисне допущення прокурором грубого порушення вимог процесуального права ОСОБА_7 , з метою ненадання можливості останній захистити свої майнові та процесуальні права та інтереси, передбачені Конституцією України та ЦПК України. ОСОБА_7 звертає увагу суду і на те, що не вчинення процесуальної дії додаткової будівельно-технічної експертизи доводить про порушення права ОСОБА_7 на захист, в тому числі і тих, які гарантовані п.п. «в» і «с» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Стверджує, що судовий експерт Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз не може виконати рішення суду та провести дослідження по призначеній слідчим суддею додатковій експертизі, оскільки для проведення експертизи, експерту необхідні матеріали досудового розслідування, котрі стосуються Договору підряду та похідних від нього угод та документів. Однак судовому експерту як прокурор Кременецької місцевої прокуратури, так і орган досудового розслідування відмовляються надати матеріали кримінального провадження № 0000292 від 11.06.2018 року.

В запереченні на апеляційну скаргу представника потерпілого - ОСОБА_10 обвинувачена ОСОБА_7 просить залишити цю скаргу без задоволення, а ухвалу судді Кременецького районного суду від 18.02.2020 року без змін. Зазначає, що в ході розгляду в суді першої інстанції, головуючий суддя вірно встановив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , дійсно не містить дати та місця вчинення останньою інкримінованого їй злочину; не повно зазначені викладені обставини події злочину: у обвинувальному акті не вказано час вчинення злочину, зазначено лише «конкретної дати досудовим розслідуванням не встановлено», у викладі обставин, а саме: « під час виконання робіт на вказаному об`єкті» та далі по тексту «реалізовуючи свій злочинний умисел», та в інших епізодах немає вказівки на рік та місяць у якому виник умисел та виконувалися ремонтні роботи. Зазначено лише дату укладення договору, а не вчинення протиправних дій; не проведена на досудовому слідстві призначена додаткова будівельно-технічна експертиза, не вирішено клопотання про направлення матеріалів кримінального провадження експерту, чим допущено порушення права на захист обвинуваченої ОСОБА_7 . Крім цього, відсутні розписки про вручення заявленого представником потерпілої сторони цивільного позову обвинуваченому та його захиснику.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційні скарги та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, думку обвинуваченої та її захисника, які просили залишити оскаржену ухвалу без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Зі змісту оскарженої ухвали суду вбачається, що підставами для повернення обвинувального акту суд вказав: неповноту викладу прокурором фактичних обставин провадження щодо часу вчинення інкримінованого злочину; відсутність серед доданих до обвинувального акту документів цивільного позову і розписки про його вручення обвинуваченій; не проведення додаткової будівельно-технічної експертизи, яка була призначена в цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді.

Щодо всіх інших обставин для повернення обвинувального акту, які наведені у відповідному клопотанні сторони захисту (а.к.п.41-55), суд зазначив, що вони не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

В цій частині висновки суду в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України перевірці в ході апеляційного розгляду не підлягають.

Проаналізувавши наведені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції щодо повернення обвинувального акту, колегія суддів вважає їх безпідставними і погоджується з доводами апеляційних скарг прокурора і представника потерпілого про відсутність перешкод для призначення судового розгляду.

Так, за змістом ст.ст.7,21 КПК України однією із засад кримінального провадження є доступ до правосуддя, який передбачає зокрема розумні строки розгляду справи. Отже, безпідставне повернення обвинувального акта та непризначення судового розгляду суперечать цим вимогам.

Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно положень п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

У цій справі суд повернув обвинувальний акт з підстав його невідповідності п.5 ч.2, ч.4 ст.291 КПК України.

Пунктом 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зі змісту оскарженої ухвали суду слідує, що порушенням цих вимог суд визнав те, що в обвинувальному акті не вказано конкретної дати вчинення кримінального правопорушення і немає вказівки на рік і місяць року, в якому виник умисел і виконувалися ремонтні роботи.

Однак, такий висновок суду не підтверджується матеріалами провадження, оскільки в направленому до суду обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 , який затверджений прокурором 20 грудня 2019 року, стверджується про вчинення нею кримінального правопорушення за ч.3 ст.190 КПК України в період з 2017 по 2018 роки.

Також, в обвинувальному акті наведено обставини, які прокурор вважає встановленими і які на його думку підтверджують привласнення обвинуваченою у вказаний період коштів на суму 60857,38 грн., виділених на капітальний ремонт Почаївської загальноосвітньої школи.

Висновки суду, що незазначення прокурором точної і конкретної дати складання обвинуваченою окремих документів, на підставі яких здійснювалась господарська діяльність і проводився рух коштів по ремонту цієї школи, порушує право на захист і є неконкретним обвинуваченням колегія суддів вважає безпідставними, оскільки серед викладених прокурором обставин вказано найменування і дату цих документів, що дає стороні захисту можливість зрозуміти суть обвинувачення та співставити юридичні ознаки інкримінованого правопорушення з фактично вчиненими обвинуваченою діями в певний період часу.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що обвинуваченій не надано детальної інформації про обставини інкримінованого правопорушення.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 дає підстави колегії суддів вважати, що органом досудового слідства дотримано вимог положень ч.2 ст. 291 КПК України, яка регламентує вимоги до обвинувального акту, що направляється до суду.

Щодо відсутності у матеріалах кримінального провадження розписки обвинуваченої про отримання цивільного позову, поданого представником потерпілого, як на підставу для повернення обвинувального акту, колегія вважає, що дана обставина не може бути взята до уваги, оскільки ст.314 КПК України встановлено, що єдиною підставою для повернення обвинувального акту є невідповідність змісту самого акту вимогам закону, а не додатків до нього, якими є розписки та реєстр матеріалів кримінального провадження.

Крім того, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали від 18 лютого 2020 року представник потерпілого ОСОБА_10 ще 31 січня 2020 року подала до суду копію цивільного позову, раніше поданого нею під час досудового розслідування. Однак, суд при наявності поданого до початку судового розгляду цивільного позову, що передбачено зокрема ч.1 ст.128 КПК України, повернув обвинувальний акт з формальних підстав, а саме через відсутність розписки про його вручення іншій стороні.

На переконання колегії суддів, відсутність такої розписки за наявності в підготовчому судовому засіданні самого цивільного позову не може бути підставою для повернення обвинувального акту, оскільки не перешкоджає призначенню судового розгляду.

Безпідставним в ухвалі суду є також висновок про передчасність складення обвинувального акта та направлення його в суд без проведення додаткової будівельно-технічної експертизи (отримання висновку експерта), так як в ухвалі не вказано, яким чином не проведення додаткової будівельно-технічної експертизи співвідноситься із недоліками обвинувального акту в розумінні ст.291 КПК України. Під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі вирішувати питання достатності доказів, оскільки дане питання суд з`ясовує під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Якщо в результаті судового розгляду не буде доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, то відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України судом ухвалюється виправдувальний вирок.

Натомість, зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.6 ст.22 КПК України вказує на необхідність виявлення інших обставин кримінального провадження, які прокурор не навів в обвинувальному акті, а отже не вважав установленими в ході досудового розслідування.

Проаналізувавши наведені висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає їх безпідставними і погоджується з доводами апеляційних скарг прокурора і представника потерпілого про відсутність перешкод для призначення судового розгляду.

Тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року про повернення прокурору Кременецької місцевої прокуратури обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за частиною 1 статті 191 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий

Судді