Провадження № 274/4342/18
В И Р О К Провадження № 1-кп/0274/216/20

І м е н е м У к р а ї н и
29.04.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4342/18 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шумперк Північноморавської області Чехії, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працює неофіційно, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 29.10.04 Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області з врахуванням ухвали Верховного Суду України від 18.04.06 за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі; 2) 13.02.14 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, відповідно до ухвали суду від 11.09.15 звільненого умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 7 днів,

за ч. 3 ст. 185 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

30 червня 2018 року близько 03 год. 20 хв. ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна піднявся на сходинковий майданчик п`ятого поверху під`їзду № 1 багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в цей час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власника майна та будь-яких сторонніх осіб, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, повторно через незамкнені вхідні двері проник всередину приміщення (тамбуру) між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 житлового будинку за вказаною адресою, звідки викрав належний ОСОБА_6 , бувший у експлуатації однопідвісний гірський велосипед «Topkit Anakonda MTB 20», вартістю 4325 грн.

Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 4325 гривень.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину на початку судового розгляду та після дослідження доказів визнав повністю, однак під час допиту показав, що влітку 2018 року він шукав товариша на ім`я ОСОБА_8 , прізвища не знає, на даний час той відбуває покарання у виді позбавлення волі. Йому повідомили адресу в районі «Червона Гора», в 9-типоверховому будинку по вул. Є. Старікова, біля пам`ятника, квартира на 8-9 поверсі. Він зі знайомим прийшли за названою адресою, але товариша там не виявилося. Це було за 2-3 доби до події. Коли піднімалися до товариша, зі сходинок на 5-му поверсі він помітив відчинений тамбур нежиле приміщення між двома квартирами, в якому стояв велосипед. Велосипед був гірський, невеликий, синього кольору, без особливих прикмет. Він все ж знайшов товариша і на час подій повертався від ОСОБА_8 , це було десь 3 год. 30 хв. Йому зателефонувала матір та повідомила, що бабушці погано. Йшов дощ, він вирішив сховатися від дощу і зайшов до під`їзду цього 9-типоверхового будинку по АДРЕСА_2 . Вже там згадав про велосипед, вирішив зекономити час, тому піднявся на 5-й поверх за велосипедом. Двері до тамбуру так і були відчинені навстіж, було освітлення. Він взяв велосипед, думаючи його потім повернути, поїхав до себе додому на вул. Вінницьку, це за метрів 300-400. Приїхав, заспокоїв бабусю, яка за нього хвилювалася, бабусі швидку не викликали. Після цього вранці завіз велосипед до гаражного кооперативу та сховав в кущах. Потім відразу поїхав на роботу в ОСОБА_9 , не маючи змоги повернути велосипед. На запитання чому, маючи час можливість завезти та сховати велосипед в гаражному кооперативі, не завіз його потерпілим, відповісти не зміг, вказав, що думав повернути пізніше. Знайомих, яких би він міг попросити повернути велосипед, доки він був в ОСОБА_10 , у нього немає. Приблизно через два тижні йому зателефонувала мати та повідомила, що його шукає поліція. Він відпросився з роботи, приїхав, працівники поліції сказали, що він викрав велосипед, він погодився. Почалися слідчі дії, вилучили велосипед у тому ж місці, де він залишив його. Він намагався поспілкуватися з потерпілими, повернув навіть багажник, якого на велосипеді в дійсності не було, але потерпілі на контакт не йдуть. Після дослідження доказів, в тому числі перегляду відеозапису з камери відеоспостереження сусідньої квартири, підтвердив обставини обвинувачення. Вину визнає, просить врахувати, що повернув викрадене, намагався відшкодувати збитки, просить суворо не карати.

Незважаючи на наведені вище показання обвинуваченого, його винуватість повністю підтверджена сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що вона живе по АДРЕСА_2 . Перед їхньою квартирою є тамбур, який зачиняється дверима і у якому вони зберігають речі. Доступ до тамбура мають вони і їхні сусіди. Тамбур освітлюється. Їй здається, що тамбур зачинявся на замок і без ключа до нього потрапити не можна, замок пошкоджений не був, мабуть хтось не зачинив двері. Наприкінці червня 2018 року, число точно не пам`ятає, вона ввечері, близько 23 години бачила востаннє велосипед, який купувала перед 8-м травня того ж року за 400 доларів, а наступного ранку його вже не було, і вони викликали працівників поліції. У сусіда з 19-ї квартири є відеоспостереження і на відео було видно, як спочатку раніше незнайомий їй ОСОБА_11 ще з одним хлопцем спускалися з 6 поверху, а вже в ту ніч ОСОБА_11 прийшов сам і викрав велосипед. Дозволу брати велосипед вона нікому не давала. З обвинуваченим познайомилася вже після подій, він дійсно приходив, але у нетверезому стані, пропонував якийсь дріб`язок на "цукерки", вона відмовилася. Велосипед їй повернули працівники поліції, велосипед був подертий, зідрана краска, затиралася назва, ручки обмотані ізолентою. При призначені покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Як показав свідок ОСОБА_12 , він є чоловіком потерпілої. З дружиною подарували на день народження сину велосипед, який він купив в Європі. Велосипед був з рамою зеленого чи синього кольору, назви не пам`ятає. На час подій він був вдома. Велосипед бачив ввечері напередодні, близько 21-22 години в тамбурі, тобто приміщенні, яке вони з сусідами відділили від загальної площадки для зберігання речей вхідними дверима. На той час ці двері на замок не зачинялися, просто закривався вхід у приміщення. Зранку, близько 7-8 години вони почули шурхіт в тамбурі - сусідам принесли молоко. Вийшовши в тамбур, виявили відсутність велосипеда. Він побігав по району, але велосипед не знайшов. Вернувшись, викликав поліцію. Потім згадали, що у сусіда з квартири навпроти є відеокамера у дзвінку. Дочекавшись сусіда з роботи, переглянули відео. Побачили, що за ніч до подій, обвинувачений ще з одним хлопцем спустилися з 6-го поверху на їхній п`ятий. Один з хлопців заглянув у їхній тамбур, другий побачив камеру, показав на неї першому, той також глянув, тому і зафіксовано було обличчя. Наступної ночі, на відео є час близько 03 години, обвинувачений, який був у тому ж помітному спортивному костюмі, піднявся на їхній поверх, відчинив двері, зайшов у тамбур і вийшов з велосипедом на плечах. В подальшому велосипед їм повернули працівники поліції. Велосипед зазнав змін: був без багажника, обдертий у місцях видно хотіли перефарбувати. Дружина повідомляла, що обвинувачений приходив потім до них у стані сп`яніння, приносив дрібні кошти «на цукерки», але вона відмовилася.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.06.18, з якого видно, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_6 заявила про те, що в ніч на 30.06.18 невідома особа шляхом вільного доступу з приміщення тамбуру квартир АДРЕСА_5 викрала велосипед (т. 1, а.п. 12);

*даними протоколу огляду місця події від 30.06.18 з фототаблицею до нього, під час якого зафіксовано місце скоєння злочину - оглянуто відокремлене приміщення між квартирами АДРЕСА_6 . Приміщення відокремлене, відсутність вільного доступу забезпечується вхідними дверима, які запираючим пристроєм не обладнані, в приміщенні зберігаються речі. В ході огляду зафіксовано місце розташування викраденого велосипеду до крадіжки, а також наявність відеокамери над входом до квартири АДРЕСА_7 , на цьому ж сходинковому майданчику (т. 1, а.п. 14-16);

*даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 06.07.18 з фототаблицею та ДВД-диском до нього, відповідно до яких при перегляді двох відеозаписів з камери спостереження квартир АДРЕСА_8 встановлено, як 28.06.18 о 03 год. 11 хв. ОСОБА_13 зі свідком ОСОБА_14 спускаються на сходинковий майданчик 5-го поверху, відкривають причинені двері до тамбуру квартир навпроти, виходять, спілкуються, стоячи на майданчику, щось обговорюючи, в якийсь момент ОСОБА_13 помічає відеокамеру, говорить про це товаришу та вони швидко починають спускатися сходами, товариш повертається та кидає погляд на камеру; а 30.06.18 о 03.20 чоловік у тому ж спортивному костюмі, що і ОСОБА_15 28.06.18, піднімається, приховуючи обличчя головним убором, відразу йде до тамбуру квартир навпроти, відчиняє двері, заходить і майже відразу виходить з велосипедом в руках, який, поклавши на плече, опустивши голову, зносить вниз по сходинках (т. 1, а.п. 29-33);

*даними протоколу огляду місця події від 17.07.18 з ілюстративною таблицею до нього, при проведенні якого за участі ОСОБА_4 на території гаражного кооперативу «Гнилоп`ять» по вул. Вінницькій, 92, у рослинності поблизу гаража № НОМЕР_1 виявлено та вилучено велосипед з надписами на рамі "Topkit" (т. 1, а.п. 25-28);

*даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 17.07.18, а саме вилученого під час ОМП велосипеду з надписами на рамі "Topkit Anakonda". Ручки керма обмотані білим скотчем, на велосипеді є потертості (т. 1, а.п. 34);

*даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 17.07.18 з ілюстративною таблицею до нього, при проведенні якого потерпіла ОСОБА_6 серед пред`явлених їм для впізнання 4-х велосипедів впізнала велосипед "Topkit Anakonda", як викрадений у неї в ніч на 30.06.18 (т. 1, а.п. 36-38);

*даними висновку судової товарознавчої експертизи № 1250/18-25 від 16.08.18, згідно з яким ринкова вартість представленого на дослідження бувшого у експлуатації однопідвісного гірського велосипеда для підлітків "Topkit Anakonda MTB 20", рама якого пофарбована за виглядом емалевою фарбою світлого сріблясто-синього кольору станом на 30.06.18 становила 4325 грн. 00 коп. (т. 1, а.п. 44-48);

*даними висновку судової психіатричної експертизи № 251-2018 від 21.08.18, згідно з яким ОСОБА_4 на даний час виявляє ознаки змішаного розладу особистості за істеро-збудливим типом, стан компенсації, що відповідає критеріям шифру F 61.0 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Однак вищевказані зміни зі сторони психіки не досягають ступеню психічного захворювання, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 в період часу, до якого відносяться обставини справи, будь-якими психічними захворюваннями або слабоумством не страждав та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не перебував. Виявляв лише вказаний вище розлад особистості за істеро-збудливим типом, стан компенсації. Однак вищевказані зміни зі сторони психіки не досягали ступеню психічного захворювання, знаходилися в межах патології особистості та не полишали його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вчинки, які йому інкримінують, потребували від нього послідовних, цілеспрямованих дій, були пролонгованими у часі, з адекватною мовною продукцією, зв`язок з оточенням не втрачав, на час освідування свою вину визнає, логічно захищається, не заперечує причетність до скоєного. ОСОБА_4 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкримінований йому протиправний вчинок, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру (т. 1, а.п. 89-90);

*даними протоколу слідчого експерименту від 22.08.18 з фототаблицею до нього, під час якого підозрюваний ОСОБА_4 розповів та на місцевості показав коли, звідки та як саме він викрадав велосипед. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають повністю обставинам обвинувачення, показанням потерпілої і свідка, даним протоколів оглядів місць події від 30.06.18 і 17.07.18 та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 91-95).

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило (прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_16 , сторона захисту не наполягла на допиті свідка), сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження в підготовчому судовому засіданні долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Показання обвинуваченого про те, що він не мав наміру викрадати велосипед, мав намір його повернути, проникнення до приміщення не було, суд розцінює як захисну позицію та намагання справити враження про відсутність суспільної небезпеки в його діях. Обвинувачений не заперечує та не заперечував, що саме він заволодів велосипедом потерпілої, який в подальшому повернув працівникам поліції. Разом з тим зі всіх досліджених доказів, в тому числі з тих, які мають об`єктивне джерело походження, встановлених об`єктивних обставин скоєння діяння чітко прослідковується спрямованість умислу обвинуваченого саме на таємне викрадення чужого майна і це викрадення поєднується з проникненням у приміщення. Обвинувачений у нічний час за дві доби до подій виявив можливість скоєння злочину відсутність у вхідних дверях до тамбуру замка; після цього знову у нічний час, о 03 год. 20 хв., тобто усвідомлюючи, що в цей час його дії не будуть помічені іншими особами, приховуючи обличчя від раніше виявленої відеокамери, цілеспрямовано йде до приміщення тамбуру, відкриває двері, заходить і швидко виходить з нього вже з викраденим велосипедом, що вказує на те, що обвинувачений йшов з конкретною ціллю і знав, де розміщується заплановане до викрадення. На спрямованість умислу саме на вчинення крадіжки вказує і вся наступна поведінка обвинуваченого той повернув велосипед лише після того, як на нього вийшли працівники поліції і вже неможливо було відпиратися, сам же велосипед вже був підготовлений до зміни, щоб його не могли впізнати. Показання ж обвинуваченого про дощ, хвилювання бабусі, причини неповернення велосипеду є надуманими, суперечать як фактичним обставинам, об`єктивним доказам, так і самі собі, і обвинувачений сам не може пояснити, чому ж він не повернув велосипед, якщо не мав наміру його викрадати. Відповідно ж до Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06.11.09 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища, тобто посилання обвинуваченого про те, що він не взламував замка, двері на замок не зачинялися, ніяким чином не впливають на наявність у його діях кваліфікуючої ознаки «проникнення», оскільки він незаконно вторгнувся до приміщення (без дозволу власників, відчинивши незамкнені двері) з метою таємного заволодіння чужим майном.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: активне сприяння розкриттю злочину, оскільки саме за такого сприяння і було виявлено та вилучено викрадений велосипед. Суд не визнає такою обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений, навіть незважаючи на прямі докази, намагається зменшити свою роль у скоєному, що вказує на неусвідомлення суспільної небезпеки своїх дій, обвинувачений так і не вибачився належним чином перед потерпілою.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Суд не визнає такою обставиною рецидив злочинів, оскільки вчинення ОСОБА_4 нового умисного злочину, як особою, яка має судимості за умисні злочини, враховано судом як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 3, 4 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є злочином тяжким.

Обвинувачений раніше судимий, за місцем останнього відбування покарання у виді позбавлення волі характеризувався позитивно, проживає з матір`ю, бабою та дідом, за місцем проживання характеризується як особа, нарікань до якої з боку голови ОСББ немає.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів та відбував покарання у виді позбавлення волі, вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин, враховуючи санкцію кримінального закону, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе. Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений вину все ж визнав, активно сприяв розкриттю злочину, приймаючи до уваги повернення потерпілій викраденого майна (яким був лише велосипед), не наполягання потерпілою на суворій мірі покарання, суд приходить висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання на мінімальний строк, встановлений у санкції ч. 3 ст. 185 КК України. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Обговоривши питання можливості застосування ст. 75 КК України, суд не вбачає підстав для такого застосування, оскільки, враховуючи характер вчиненого суспільно небезпечного діяння (обвинувачений в нічний час відвідував місце злочину, злочин був підготовлений і спланований, в подальшому обвинувачений намагався уникнути відповідальності, вживав заходів для приховування злочину) та особу обвинуваченого, який раніше вже двічі відбував покарання у виді позбавленні волі, однак висновків не зробив і знову вчинив тяжкий злочин, відсутні підстави вважати, що існує можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_4 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: ДВД-диск з відеозаписами з камери спостереження з квартири АДРЕСА_9 , який приєднано до матеріалів провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження; однопідвісний гірський велосипед «Topkit Anakonda MTB 20», який віддано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1144 грн. 00 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні Житомирським відділенням КНДІСЕ судової товарознавчої експертизи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1