УХВАЛА
27 січня 2020 року

м. Київ
справа № 753/5672/17

провадження № 51-357ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК України і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.
Однак, ОСОБА_5 усупереч вимог КПК, звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, яку адресувала не Верховному Суду, а Верховному Суду України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону ОСОБА_5 обмежившись загальними фразами, не конкретизувала, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції. Зокрема, захисник не обґрунтувала, у чому саме полягали порушення допущені апеляційним судом, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів її апеляційної скарги.
Також, вказуючи на порушення апеляційним судом принципу безпосередності дослідження доказів, захисник не зазначає чи порушувалось перед цим судом питання про повторне дослідження доказів, з підстав передбачених ч. 3 ст. 404 КПК, та не обґрунтовує у чому саме це порушення полягало беручи до уваги, що апеляційний суд, обмежившись аналізом доказів, безпосередньо сприйнятих судом першої інстанції погодився з їх оцінкою, наданою місцевим судом.
При цьому нормами КПК чітко визначені права і обов`язки сторін кримінального провадження, однак захисник засудженого не навела обґрунтування щодо представництва нею прав потерпілих та не зазначила, як відсутність останніх у суді апеляційної інстанції завадила суду апеляційної інстанції постановити законне та обґрунтоване рішення.
Крім того, за своїм змістом касаційна скарга ОСОБА_5 є суперечливою, оскільки подана на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в її мотивувальній частині ОСОБА_5 не погоджується з рішеннями місцевого та апеляційного судів, при цьому просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3