ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4543/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/556/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області від 26.02.2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України постановлено зарахувати у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 03.12.2015 року по 26.04.2016 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.04.2016 року вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26.02.2016 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.11.2016 року вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26.02.2016 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2017 року зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 09.11.2016 року по 06.12.2016 року.
Початок строку: 03.12.2015 року, кінець строку: 13.06.2021 року.
Засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі знаходиться з 04.12.2015 року.
Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області від 26.02.2016 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджений ОСОБА_7 , своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, а також матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2019 року та застосувати до нього положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своєї вимог ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він 4 рази заохочувався, не погано характеризується в Диканівській ВК № 12. Характеристика з установи є неповною і містить суперечливу інформацію, оскільки він навчався та отримав професію токар. Також невірно вказано в ухвалі суду погашена сума судових витрат та відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При детальному дослідженні матеріалів особової справи суд встановив, що засуджений ОСОБА_7 у період з 04.12.2015 по 06.06.2016, з 03.08.2016 по 11.11.2016 р., з 07.12.2016 по 06.01.2017 р. перебував у Новгород-Сіверській установі виконання покарань (№31) Чернігівської області, не заохочувався. У період з 06.06.2016 по 03.08.2016, з 06.01.2017 по 23.01.2017, з 07.04.2017 по 07.06.2017 перебував у Сумському слідчому ізоляторі, де правила внутрішнього розпорядку порушив 1 раз. Стягнення на даний час погашене. До праці не залучався, не заохочувався, характеризується негативно. У період з 11.11.2016 по 07.12.2016 перебував у Київському слідчому ізоляторі, до праці не залучався. У період з 23.01.2017 по 07.04.2017, 07.06.2017 по 04.01.2018 відбував покарання у Державній установі «Шосткинська виправна колонія (№66)», характеризується позитивно. З 04.01.2018 по теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія». До дисциплінарної відповідальності не притягався. Стягнень не має. Працевлаштований на виробництві установи на дільниці штампування штампувальником з відрядною оплатою праці. До виконання робіт ставиться безініціативно. Має майновий позов на зальну суму 51260,19 гривень: 50000 гривень - моральна шкода, 1260,19 гривень за проведення експертизи. Добровільно погашено 500,00 гривень за проведення експертизи та 150,00 гривень відшкодовано моральної шкоди.
Отже, при наявності інших позитивних відомостей про засудженого, підстав вважати, що останній довів своє виправлення, судом не встановлено, виходячи з наступного.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, відповідно до витягу з протоколу №27 засідання комісії від 10.07.2019 року Державної установи «Диканівська виправна колонія» по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення з-під варти засуджених комісія постановила стриматися від подання матеріалів до суду, так як ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення. Повторно розглядатися матеріали про можливість подання до умовно-дострокового звільнення будуть не раніше 10.07.2020 року.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26.02.2016 року.
З огляду на наведене, матеріали особової справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави колегії суддів вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінка за період відбування покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія» свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.
Таким чином, висновки суду на час розгляду клопотання, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: