Код суду 233 Справа № 233/4472/18
Вирок
Іменем України
23 березня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на час вчинення кримінального правопорушення не працював та не навчався, на час винесення вироку працює водієм в АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» Костянтинівський РЕМ, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинувачується: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин:
п. 10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 10.4 - Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю,
В результаті вказаної дорожньо-транспортної події водій мотоциклу марки «Hyosung GT250R», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ссадна обох колінних суглобів, попереку зліва, осколкового перелому проксимального метаепіфіза лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що вимагають для свого лікування строк понад 21 день.
Допущені водієм ОСОБА_10 порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, адже зі сторони потерпілого мається перевищення швидкості руху, пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, у вчиненому кається, цивільний позов визнає частково та бажає давати показання.
Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_10 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:
- потерпілий ОСОБА_6 повідомив у судовому засіданні, що 16 червня 2018 року о 20 годині він рухався на мотоциклі по лівій стороні по пр. Ломоносова від центру. При перетині з вул. 6 Вересня він обігнав автомобіль таксі, який рухався в попутному напрямку. Не доїжджаючи до перехрестя у двори, на зустрічній смузі він побачив автомобіль таксі ВАЗ темно-зеленого кольору, який рухався, а коли він ( ОСОБА_6 ) наближався, то автомобіль був з вивернутими колесами, потім вирівняв їх (колеса сховалися та стали рівно), з чого він зрозумів, що водій таксі його помітив. Він продовжив рух, але водій таксі різко рушив, та він негайно загальмував, проте його занесло та він в`їхав в таксі та відлетів. Коли він лежав на асфальті, то до нього хтось підійшов, потім приїхала швидка та відвезла його до лікарні. По ОСОБА_13 він їхав додому, в гараж, та до потрібного повороту ліворуч йому залишалося близько 100 м., у зв`язку із чим він не погоджується з висновком експертизи, щодо швидкості руху з якою він рухався, адже в нього не було необхідності їхати з такою швидкістю. Також він не погоджується зі схемою ДТП;
- свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що він поставив машину на стоянку та повертався на таксі додому, яке їхало зі сторони 5 лікарні по пр. Ломоносова в правому ряду. На перехресті пр. Ломоносова та вул. 6 Вересня їх об`їхав мотоцикл, який їхав в лівому ряду. В цей час зі сторони церкви, із зустрічної смуги став повертати у двори автомобіль ВАЗ-таксі. Він спочатку пригальмував (призупинився, начебто вийшов провал), в цей час він знаходився ще на зустрічній смузі, після чого, коли відстань з мотоциклом була десь 30-50 м., то він зірвався з місця, продовживши рух (вважає що цього вистачило для ДТП) та мотоцикл врізався в задню частину автомобілю. Чи був ввімкнений сигнал повороту він не звернув уваги. Перед зіткненням проїхав один автомобіль перед автомобілем ВАЗ та один автомобіль за ним. Зіткнення відбулося в задню частину автомобілю ВАЗ (біля заднього колеса). Після ДТП автомобіль ВАЗ перегородив дорогу, а мотоцикл, водій відлетіли на зустрічну смугу. Були сліди гальмування. До ДТП мотоцикл потерпілого він не знав, та не знав що в аварію потрапив ОСОБА_15 ;
- свідок ОСОБА_16 у судовому засідання пояснив, що влітку 2018 року в районі 5 лікарні Дикарахи сталася ДТП між автомобілем лада та мотоциклом. Він їхав в аптеку, коли почув як щось пищить, гальма чогось, повернувся та побачив, що мотоцикл червоного кольору гальмуючи впав, прямо в задню частину автомобілю (праве крило). Сам момент зіткнення відбувся на зустрічній (відносно нього) смузі, автомобіль повертав в поворот в ліво. Він підійшов на місце, дізнався чи всі живі, почали сходитись люди, приїхала швидка. Транспортні засоби знаходились на місці, автомобіль стояв, мотоцикл лежав. Приїхала поліція, робили заміри.
Наведені вище пояснення потерпілого ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , надані ними у судовому засіданні, є логічними та послідовними (підстав для обмови обвинуваченого з їх боку судом не встановлено), узгоджуються і підтверджуються іншими дослідженими у судовому засіданні доказами:
- протоколом огляду транспортного засобу з фото таблицею до протоколу від 16 червня 2018 року, в ході якого був оглянутий мотоцикл «Hyosung GT250R», червоного кольору, р/н НОМЕР_2 , та зафіксовано пошкодження пластику в передній правій частині та правій бічній частині, пошкоджена ріка газу та гальма з правої сторони, обірвано гальмівний шланг, розбите вітрове скло, два дзеркала, правий показчик повороту, деформація баку з правої передньої сторони, зчесана лапка гальма з правої сторони, деформовано глушник з правої сторони, передня рамка на кермі з правої сторони, пошкоджено панель приладів;
- протоколом огляду транспортного засобу з фототаблицею до протоколу від 18 червня 2018 року, проведеного за участю спеціаліста, в ході якого оглянуто мотоцикл «Hyosung GT250R», червоного кольору, р/н НОМЕР_2 , та зафіксовано пошкодження аварійного характеру сконцентровані в правій бічній поверхні мотоциклу; зафіксовано стан рульового керування, ходової частини, гальмівної системи (ричав переднього гальма розруйнований, гальмівний трубопровід переднього гальма розруйнований);
- висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи № 98 від 17 липня 2018 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_6 , 1974 року народження ссадна обох колінних суглобів, попереку зліва, осколкового перелому проксимального метаепіфіза лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, утворились від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини кузову автомобілю і частина дорожнього покриття, в момент вчинення ДТП, можливо у вказаний строк, за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що вимагають для свого лікування строк понад 21 день;
- висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19/229 від 25 липня 2018 року, відповідно до якого: рульове керування мотоцикла, що оглядається, марки «Hyosung GT250R», р/н НОМЕР_2 на момент ДТП перебувало в працездатному стані. Гальмова система мотоцикла, що оглядається, марки «Hyosung GT250R», р/н НОМЕР_2 на момент огляду має пошкодження аварійного характеру, які могли утворитись в наслідок великого динамічного та ударного навантаження під час плину події. Гальмова система мотоцикла на момент безпосередньо перед ДТП перебувала в працездатному стані;
Суд, вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Що стосується показів потерпілого ОСОБА_6 в тій частині, де він не погоджується із висновком експертизи щодо швидкості руху з якою він рухався, адже в нього не було необхідності їхати з такою швидкістю, то суд вважає, що показам потерпілого в цій частині слід дати критичну оцінку, розцінивши їх як спосіб самозахисту, оскільки вони спростовуються висновком за результатами проведення судової транспортно - трасологічної і автотехнічної експертизи № 2925, 2926 від 23 липня 2018 року (при цьому експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків).
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб вчинення обвинуваченим злочину, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передували події та під час події, а також поведінку обвинуваченого після події, місце вчинення злочину, суд вважає, що обвинувачений, дотримуючись вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти зіткненню з мотоциклом «Hyosung GT250R», р/н НОМЕР_2 і його дії знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Обставин, які б вказували на отримання потерпілим тілесних ушкоджень у інший, ніж це встановлено висновком експертизи та цим вироком, спосіб, під час судового розгляду не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідків, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії у вчиненні кримінального правопорушенні за ч. 1 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно з ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї , його матеріальний стан, тощо.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні ОСОБА_10 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч. 1 ст. 286 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, характер та мотиви допущених ОСОБА_10 порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, у скоєному щиро розкаявся, а також враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді у кримінальному провадженні з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_10 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_10 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, а саме відсутності обставин, що обтяжують покарання, та за наявності обставин, що пом`якшують покарання, а також наявності необхідності користуватися транспортним засобом, враховуючи те, що у результаті злочинної самовпевненості, легковажного розраховування на відвернення дорожньо-транспортної події обвинуваченого не наступили тяжкі наслідки, суд не знаходить мотивів, за яким міг би застосувати до ОСОБА_10 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, що узгоджується з вимогами ст. 65 КК України.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до відома досудову доповідь з соціальнопсихологічною характеристикою обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки останній має власний дохід, без позбавлення права керувати транспортними засобами, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, наслідків вчиненого, щирого каяття, можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.
Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 84 731,02 грн. (2856,64 грн. на лікування (операції), придбання ліків; 3393,00 грн. на послуги таксі для поїздок до лікувального закладу; 70 933,38 грн. відновлювальний ремонт мотоциклу; 7548,00 грн. вартість мотоциклетного шолому), у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Потерпілі мають право вільно, на власний розсуд обрати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Представник третьої особи - цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», до суду не з`явився, про час та місце судових розглядів був повідомлений належним чином, відомостей щодо поважності своєї неявки суду не надав, до суду письмового відзиву не надходило.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року цивільним відповідачем визнано ОСОБА_10 та залучено для участі у межах даного кримінального провадження в якості третьої особи ПрАТ «Страхова група «ТАС».
Згідно п. 4 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Протиправність поведінки водія ОСОБА_10 , його вина, а також причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення (зокрема, висновками експертиз, показаннями як потерпілого, свідків, так і самого обвинуваченого, внаслідок аналізу яких суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого діяння).
При розв`язанні зазначеного цивільного позову суд виходить з наступних положень закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: у тому числі, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 13 вищезазначеної постанови № 4, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).
Пунктом 9 частини 1 ст. 7Закону України «Про страхування» до видів обов`язкового страхування в Україні віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон «Про ОСЦПВВНТЗ»).
Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статями 15, 16 ЦК України.
Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду в разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку.
Якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення зі страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши такий можливих спосіб захисту свого порушеного права.
Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», не є обов`язковим.
З урахуванням наведеного суд приходиться до висновку про наявність обов`язку страхової компанії ПрАТ «Страхова група «ТАС» щодо виплати на користь позивача страхового відшкодування завданої шкоди, а також про наявність обов`язку ОСОБА_10 сплатити різницю між розміром моральної шкоди і страховою виплатою.
За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно листків непрацездатності ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП перебував на стаціонарному лікуванні з 16 червня 2018 року до 20 червня 2018 року, з 21 червня 2018 року до 11 липня 2018 року, 12 липня 2018 року; з 13 липня 2018 року до 01 серпня 2018 року; з 02 серпня 2018 року до 21 серпня 2018 року, з 22 серпня 2018 року до 10 вересня 2018 року, з 11 вересня 2018 року до 28 вересня 2018 року.
Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2561 із травматологічного відділення КУ «ЦРЛ» м Костянтинівка з 16 до 20 червня 2018 року із діагнозом: відкритий осколковий внутрішньо суглобовий перелам верхньої третини лівої ліктьової кістки; вивих лівого передпліччя, садна колінних суглобів; отримував лікування, 20.06.2018 року хворий виписаний для подальшого стаціонарного лікування в ДНІІТО м. Лиман, госпіталізацію погоджено.
З виписного епікризу НДІТО Донецького НМУ № 3165 вбачається, що 23 червня 2018 року виконано операцію ОСОБА_6 , останній з 21 червня 2018 року до 11 липня 2018 року отримував лікування, продовжує хворіти.
Відповідно довідки НДІТО Донецького НМУ від 14 серпня 2018 року ОСОБА_6 був оглянутий завідувачем відділення, надані рекомендації.
Суд вважає, що потерпілим підтверджено обґрунтовані витрати, пов`язані з лікуванням, на суму 2856,64 грн. (вищезазначеними копіями медичних документів та копіями чеків в кількості 12 штук). При цьому, з дослідження змісту фіскальних і касових чеків у суду не виникає сумнівів, що вищезазначені придбані лікарські засоби на вищезазначену суму придбані ним були необхідними для лікування саме тілесних ушкоджень, отриманих під час ДТП.
Що стосується відшкодування витрат на послуги таксі для поїздок до лікувального закладу в сумі 3393,00 грн., то суд зазначає наступне.
Згідно вимог п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Тобто витрати пов`язані з доставкою потерпілого в заклад охорони здоров`я відносяться до витрат, які пов`язані з лікуванням потерпілого, а тому підлягають відшкодуванню.
Як підтверджується наданими потерпілим копіями дублікату товарних чеків в кількості 6 шт. витрати пов`язані з доставкою становлять 3393,00 грн.
Факт перебування потерпілого ОСОБА_6 в лікувальному закладі в місті Лиман підтверджується, копіями листків непрацездатності, виписного епікризу, довідки, місце його проживання в м. Костянтинівка задокументовано органами досудового розслідування та судом під час з`ясування анкетних даних, відповідно до копій фіскальних чеків поїзди здійснені з м. Костянтинівка до м. Лиман здійснені у період проходження лікування, закон не забороняє обирати потерпілому вид транспорту для проїзду в лікувальні заклади.
А тому позовні вимоги про стягнення витрат на лікування (пов`язаних з доставкою) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, суд вбачає правові підстави для стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_6 , який є потерпілим, наступні грошові суми: розмір матеріальних збитків спричинених пошкодженням мотоцикла (відновлювальний ремонт мотоциклу) у сумі 70 933, 38 грн., який підтверджено висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3570-3572 від 22 серпня 2018 року; та вартість мотоциклетного шолому у сумі 7548,00 грн., який підтверджено копією товарного чеку № 17/5 від 17 травня 2016 року.
Таким чином цивільний позов по справі, в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає стягненню 84 731,02 грн.
Щодо вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
В своїй позовній заяві потерпілий ОСОБА_6 обґрунтовує наявність моральної шкоди сильними душевними хвилюваннями, тим, що стан його здоров`я значно погіршився. Моральна шкода полягає в стресі, наступному тривожному стані, розладі сну, фізичних стражданнях від отриманих ушкоджень, в результаті травми він на певний час втратив працездатність, внаслідок чого його сім`я в значній мірі була обмежена в отриманні коштів для існування, звичайний спосіб життя для нього був повністю порушений, він не міг займатися звичними справами.
З даним ствердженням позивача суд частково погоджується та вважає, що в своїй позовній заяві потерпілий навів достатньо доводів для вирішення питання про стягнення моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 вищезазначеної постанови № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви - з іншого.
Враховуючи, що судом встановлено, що винними діями обвинуваченого потерпілому заподіяна моральна шкода, оскільки останній зазнав фізичного болю та душевних страждань внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого, а саме завдання йому тілесних ушкоджень, що призвело до тимчасової втрати працездатності, тривалого лікування, оперативного втручання, у зв`язку з чим, було порушено його нормальні життєві зв`язки.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілого, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок отриманої травми, що внаслідок даної події йому було спричинено вимушені зміни у звичайному способі життя та необхідні зусилля для їх відновлення, оскільки більше трьох місяців він перебував на лікарняному.
Разом з тим, суд вважає обґрунтованим посилання захисника ОСОБА_9 на те, що у ДТП наявна вина і самого потерпілого, що також підтверджується висновком судової транспортно - трасологічної і автотехнічної експертизи № 2925, 2926 від 23 липня 2018 року, у зв`язку з чим слід зменшити розмір моральної шкоди.
Якщо порушення потерпілим ОСОБА_6 п. 12.4, пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України сприяло виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).
Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.
Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що обвинувачений, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, проте суд врахувавши також, що потерпілий діяв всупереч вимогам підпункту «б» пункту 12.9 та п. 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України і його дії, як водія мотоциклу «Hyosung GT250R», р/н НОМЕР_2 знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди.
У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 20 000 грн. і цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Судом встановлено, що цивільна правова відповідальність застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9448361 від 06 грудня 2017 року.
Суд прийшов до висновку, що з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» слід стягнути виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю у загальній сумі 2856,64 грн., а тому 5 % від цієї суми буде становити 142,83 грн.
Водночас, відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди ЦК України та змісту ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З врахуванням того, що суд прийшов до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 20 000 грн., з яких 142,83 грн. відшкодовує страхова компанія, різницю між сумою відшкодування, визначену судом, та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною в скоєнні ДТП, а тому з обвинуваченого слід стягнути в корить потерпілого моральну шкоду у розмірі 19 857, 17 грн.
Таким чином, цивільний позов по справі підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної та моральної шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Отже, з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача (потерпілого) підлягають стягненню: у відшкодування матеріальної шкоди 84 731, 02 грн., у відшкодування моральної шкоди 142,83 грн., а всього 84 873, 85 грн. А з обвинуваченого на користь позивача (потерпілого) підлягають стягненню у відшкодування моральної шкоди 19 857, 17 грн.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати (на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19/229 від 25 липня 2018 року у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 (нуль) коп.; на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19/228 від 25 липня 2018 року у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 (нуль) коп.; на проведення судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи № 2925, 2926 від 23 липня 2018 року у розмірі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 00 (нуль) коп.; на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 3570-3572 від 22 серпня 2018 року у розмірі 5148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) грн. 00 (нуль) коп.) у загальному розмірі 10 296 (десять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 00 (нуль) коп., відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року з метою забезпечення цивільного позову накладено арешт на майно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи, що частково задоволено позовні вимоги потерпілого, суд вважає необхідним залишити арешт, накладений ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року, на належне обвинуваченому майно, з метою забезпечення виконання вироку в частині стягнення з ОСОБА_10 моральної шкоди на користь потерпілого.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст.ст. 366-368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (що складає 5100,00 (п`ять тисяч сто) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_10 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (ідентифікаційний код юридичної особи 30115243) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ):
- у відшкодування матеріальної шкоди (витрати, пов`язані з лікуванням на суму 2856 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн. 64 (шістдесят чотири) коп.; витрати пов`язані з доставкою до лікувального закладу (послуги таксі) на суму 3393 (три тисячі триста дев`яносто три) грн. 00 (нуль) коп.; витрати за пошкодженням мотоцикла (відновлювальний ремонт мотоциклу) у сумі 70 933 (сімдесят тисяч дев`ятсот тридцять три) грн. 38 (тридцять вісім) коп., вартість мотоциклетного шолому у сумі 7548 (сім тисяч п`ятсот сорок вісім) грн. 00 (нуль) коп.) на загальну суму 84 731 (вісімдесят чотири тисячі сімсот тридцять одну) грн. 02 (дві) коп.
- у відшкодування моральної шкоди 142 (сто сорок дві) грн. 83 (вісімдесят три) коп.,
а всього 84 873 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 85 (вісімдесят п`ять) коп.
Стягнути з ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 ), на користь потерпілого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ) у відшкодування моральної шкоди 19 857 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 17 (сімнадцять) коп.
В іншій частині позову відмовити.
- мотоцикл «Hyosung GT250R», реєстраційний номер НОМЕР_2 вважати повернутим за належністю ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №2/19/229 від 25 липня 2018 року у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 (нуль) коп.; на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19/228 від 25 липня 2018 року у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 (нуль) коп.; на проведення судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи № 2925, 2926 від 23 липня 2018 року у розмірі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 00 (нуль) коп.; на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 3570-3572 від 22 серпня 2018 року у розмірі 5148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) грн. 00 (нуль) коп.) у загальному розмірі 10 296 (десять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 00 (нуль) коп.
З метою забезпечення цивільного позову, залишити заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна належного ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 ), накладеного ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року, до виконання вироку в частині відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 .
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 не обирався, на теперішній час відсутні підстави для його обрання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1