Справа № 627/1765/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2020смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000727 по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту Харківський інститут фізичної культури, тимчасово не працюючого, розлученого, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого 24.12.2001 за ч. 1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України до 1 року обмеження волі, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , який будучи раніше засудженим Дзержинським районним судом м. Харкова 24.12.2001 за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.296 КК України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимим, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив насильницький злочин.
Так, 29.10.2016 приблизно о 22:00 прийшов до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивав та вживав спиртні напої.

30.10.2016 приблизно о 03:00 між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , який також знаходився у приміщенні вищевказаного кафе на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого один одного почали штовхати.

У цей час до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зайшов потерпілий ОСОБА_10 та підійшовши до ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , з метою припинення конфлікту, почав розбороняти вказаних осіб.

Внаслідок такої поведінки ОСОБА_10 у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел та бажаючи настання протиправних наслідків ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи спеціальну спортивну підготовку, оскільки закінчив Харківський державний інститут фізичної культури, діючи умисно та протиправно, маючи умисел на спричинення умисних тілесних ушкоджень, без будь - якого попередження, наніс удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_10 , проте вказаний удар пройшов біля голови потерпілого ОСОБА_10 та свого відображення на тілі ОСОБА_10 не знайшов. Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно наніс другий удар по голові потерпілого ОСОБА_10 , а саме в область верхньої губи. Від завданого удару потерпілий ОСОБА_10 опинився на підлозі, при цьому втративши свідомість.

Після цього ОСОБА_7 не надавши медичної допомоги покинув місце скоєння правопорушення, а бригада швидкої медичної допомоги, яка прибула за викликом, константувала смерть ОСОБА_10 .

В результаті таких умисних дій ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово медичної експертизи № 35-ККт/16, виданої Богодухівським РВ СМЕ від 30.10.2016 у ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження, а саме: забійна рана слизової оболонки верхньої губи, закрита черепно мозкова травма у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою струсу речовини мозку.

Тілесні ушкодження, що малися на трупі ОСОБА_10 мали ознаки і по ступеню тяжкості кваліфікувались: забійна рана слизової оболонки верхньої губи як легке тілесне ушкодження; закрита черепно мозкова травма у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою струсу речовини мозку, як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою загрози для життя, внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Також, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 322-КЕ/2017 від 30.08.2017 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлена закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням крововиливів в лобових долях, стовбурі головного мозку, перешийка мозочку та в тканині мозочку, субарахноїдальних крововиливів (під м`які мозкові оболонки) в лобових долях, перешийка мозочку та по базальній поверхні мозочку, з наявністю крововиливу в м`які покрови голови в потиличній області ліворуч, забитої рани по внутрішній поверхні верхньої губи у правого кута рота. З огляду на локалізацію зовнішнього ушкодження (забитої рани на внутрішній поверхні верхньої губи) та локалізацію крововиливу у м`які покрови голови (в потиличній області ліворуч), вказана черепно-мозкова травма не могла утворитися в результаті самовільного падіння на площині. Вищевказана черепно-мозкова травма носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Судовий розгляд проведено в межах зміненого обвинувачення від 26 грудня 2019 року відповідно до ст. 337 КПК України, яке було вручено всім учасникам судового процесу, про що маються їх заяви в матеріалах справи.
Будучи допитаним в ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень не визнав, пояснивши суду, в ніч з 29 на 30 жовтня 2016 року він перебував у кафе «У Вуса» в с.Пархомівка, де відпочивав та вживав спиртні напої. Близько 01 год. 00 хв., хтось з присутніх розбив пляшку, яку обвинувачений попрохав прибрати, за для чого приніс віник та совок. Виник конфлікт з особою, яка розбила пляшку, але ніякої штовханини між ними не було. В цей час до кафе зайшов потерпілий ОСОБА_10 , який одразу ж схопив обвинуваченого за одяг та відтягнув його в бік, за що ОСОБА_7 відштовхнув його від себе. Після цього ОСОБА_10 знову схопив обвинуваченого та запропонував останньому вийти на подвір`я. Під час того як обвинувачений йшов до виходу, хтось з присутніх збив його з ніг та він упав. Піднявшись, він став оборонятися, оскільки злякався натовпу, але побачив перед собою потерпілого, якому наніс один удар правою рукою, однак промазав та потім одразу наніс ще один удар лівою рукою в обличчя, від якого той упав. Побачивши це, двоє хлопців виштовхали ОСОБА_7 на вулицю, але почувши від присутніх, що ОСОБА_10 не дихає, вони всі разом побігли до танцювального залу. Обвинувачений, будучи особою, яка вміє надавати первинну медичну допомогу, пропонував її, однак його знову вигнали на вулицю та до потерпілого не підпускали. Дочекавшись приїзду карети швидкої допомоги, він пішов додому. Обвинувачений пояснив, що наніс потерпілому 2 удари, від останнього удару лівою рукою він упав. На думку обвинуваченого, його дії необхідно кваліфікувати за іншою статтею КК України, а не за ч.2 ст. 121 КК України, яку йому інкреминує орган досудового розслідування, оскільки наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому він не мав.
Захисник повністю підтримав позицію обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні прохав призначити обвинуваченому ОСОБА_7 максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.121 КК України та пояснив, що він є батьком загиблого ОСОБА_11 . Про події, що відбулися 30 жовтня 2016 року, він дізнався з телефонного дзвінка, оскільки в той час він був на заробітках. Також повідомив, що син, ОСОБА_10 , був гарним, активним, життєрадісним, доброзичливим, позитивним хлопцем. Ніколи ні з ким не конфліктував, в бійках участі не приймав. Потерпілому відомо, що тілесні ушкодження сину наніс ОСОБА_7 , від яких він помер.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні прохала призначити обвинуваченому ОСОБА_7 максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.121 КК України та пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_11 . 30 жовтня 2016 року, о 00 год. 30 хв., вона зателефонувала сину, щоб поцікавитись як у нього справи, оскільки він пішов гуляти з друзями та вдома його не було. Під час розмови останній повідомив, що у нього все добре та просив не хвилюватися. Десь приблизно о 02 год. 15 хв., на її мобільний телефон надійшов дзвінок з телефону сина. Це була працівниця кафе ОСОБА_12 , яка сказала негайно бігти до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що вона там терміново потрібна. Коли вона прибігла до кафе, то побачила, що її син лежить на лавці, губи в нього були сині. Коли приїхав автомобіль швидкої допомоги, але її син вже був мертвий. Присутні повідомили, що сина побив ОСОБА_7 . Зі слів мешканців села, їй відомо, що ОСОБА_7 по приїзду в с.Пархомівка, неодноразово вступав у конфлікти з мешканцями села та останній випадок, про який їй відомо, що ОСОБА_13 побив власника кафе « ОСОБА_14 ».

Представник потерпілих в судовому засіданні підтримав позицію потерпілих та прохав призначити обвинуваченому міру покарання.

Незважаючи на не визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, його вина у вчинені кримінального правопорушення, за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:
Свідок ОСОБА_15 показав, що в ніч з 29 жовтня на 30 жовтня 2016 року, він разом з друзями відпочивали в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Перебуваючи на вулиці, свідок побачив як у приміщенні, де відбувається дискотека, увімкнулося світло, а тому повернувся до кафе. Зайшовши, він побачив розбиту пляшку та ОСОБА_7 з ОСОБА_16 кричали, щоб ті хто пляшку розбив, той нехай і прибирає. Розбиту пляшку було прибрано, але ОСОБА_13 продовжував всіх провокувати та кричав, що присутні це молодь, яку необхідно вчити як треба гуляти та не чіпати старших. Через деякий час в залі розпочалася штовханина. Потерпілий йшов до обвинуваченого, щоб припинити конфлікт. Свідок бачив, що ОСОБА_7 вже був без верхнього одягу та відбувається сварка, яка супроводжувалася нецензурною лайкою. Пізніше до кафе зайшов ОСОБА_10 , який, підійшовши до хлопців, намагався зупинити конфлікт, а ОСОБА_15 в цей час вийшов з приміщення, оскільки почалася штовханина. Зайшовши, він побачив як ОСОБА_7 , що вже знаходився у іншому кінці танцювального залу, щось кричав ОСОБА_10 . В цей час до обвинуваченого підійшов ОСОБА_17 , якому ОСОБА_7 майже одразу наніс один удар по обличчю. Коли потерпілий ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_17 , ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 два удари в обличчя та зробивши крок вперед схопив останнього за руки, оскільки той почав падати. Намагаючись підвестися, ОСОБА_10 втратив контроль та упав на спину. Побачивши це, ОСОБА_15 з ОСОБА_9 підняли потерпілого на лавку поклавши під голову куртку та присутні почали надавати останньому медичну допомогу. Крім того свідок пояснив, що ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці, викрикував « Що хто хоче отримати удари виходьте».
Свідок ОСОБА_17 повідомив, що 30 жовтня 2016 року, о 02 год. 15 хв., він прийшов до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зайшовши до танцювального залу, де відбувалася дискотека, він побачив, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 виник конфлікт, хлопці розмовляли на підвищених тонах. Підійшовши до обвинуваченого ОСОБА_17 попрохав останнього заспокоїтися та не чіпати хлопців, оскільки він чіплявся і до неповнолітніх, на що ОСОБА_7 наніс йому один удар по обличчю, від удару він присів та не бачив, що в залі відбувається, а коли піднявся побачив, як ОСОБА_15 тримає на руках ОСОБА_10 та разом з ОСОБА_9 кладуть його на лавку.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_18 показав, що в ніч з 29 на 30 жовтня 2016 року він зі своїми друзями відпочивав в кафе «У Вуса», де бачив ОСОБА_19 . Йшла дискотека, в ході якої, включили світло. Свідок зайшов до танцювального залу, де ОСОБА_20 прибирав розбиту пляшку, повідомивши, що дискотека буде продовжуватися. Знову заграла музика та через деякий час знову включили світло в танцювальному залі , свідок почув галас та натовп людей вибіг з дискотеки на вулицю. Саму бійку між ОСОБА_7 та потерпілим він не бачив. Він побачив, що ОСОБА_10 лежить на лавочці в приміщенні кафе та йому надають медичну допомогу. У потерпілого були сині губи, слідів крові свідок не бачив. Зі слів мешканців села дізнався, що потерпілого побив ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_9 пояснив, що 30 жовтня 2016 року він перебував у приміщенні кафе «У Вуса» та з необережності розбив пляшку, при цьому попрохав принести йому віник та совок щоб прибрати. До нього підійшов ОСОБА_21 та наказав прибрати пляшку. Свідок повідомив, що прибере якщо йому принесуть віник, на що останній відповів, що не потрібно змушувати менших. Після чого він почув, що за спиною відбувається сварка, та обернувшись, побачив як ОСОБА_10 падає. Підійшовши до нього, він разом з ОСОБА_15 поклали його на лавку та намагалися намацати пульс, але через метушню та хвилювання так його і не відчули. Після цього свідок та присутня одна із дівчат почали надавати потерпілому першу медичну допомогу, робити штучне дихання, але ОСОБА_10 до тями так і не прийшов. Самої бійки він не бачив. Крім того, свідок пояснив, що ОСОБА_7 неодноразово, коли приїздив в с.Пархомівка, вступав в конфлікти та приймав участь у сварках та бійках.
Поясненнями свідка ОСОБА_22 в частини її показів, а саме, що 29 жовтня 2016 року вона разом з друзями та потерпілим відпочивали в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Під час дискотеки хтось із присутніх розбив пляшку у зв`язку з чим у приміщенні увімкнули світло та почали з`ясовувати хто це зробив. ОСОБА_7 підходив до хлопців та запитував: «Хто розбив пляшку?». Пізніше між ним та ОСОБА_9 виникла сварка. В цей час ОСОБА_23 , взявши віник та совок, почав прибирати уламки пляшки. Бачачи це, обвинувачений почав забирати у останнього віник та давати його ОСОБА_9 , оскільки вважав, що повинен прибирати той, хто насмітив. В цю мить до приміщення зайшов ОСОБА_10 , який поцікавився, що трапилося та між ним і ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої останній говорив потерпілому «Давай вийдемо» і той почав знімати із себе верхній одяг. Також свідок вказала, що ОСОБА_7 дуже агресивний і про це знає все село, а потерпілий ОСОБА_10 був добрим, культурним, не агресивним та ніколи він нікого не чіпав та ознак віктивності в поведінці Скакуна в той вечір не було.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_24 повідомив, що 30 жовтня 2016 року він з потерпілим були на дискотеці, в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та почули як розбилася пляшка, у зв`язку з чим у приміщенні увімкнули світло і вимкнули музику, а присутні почали з`ясовувати хто це зробив. Викривши винного, ОСОБА_7 з товаришем почали казати йому «Ти розбив пляшку ти й прибери», на що той не заперечував. В цей час діджей взявши віник, совок і картонну коробку почали прибирати уламки, однак обвинувачений з ОСОБА_25 , бачачи це, сказали останнім віддати приладдя тому, хто насмітив, що вони і зробили. Після цього світло вимкнули, дискотека продовжилася, а свідок вийшов на вулицю. Помітивши, що світло знову увімкнули, він зайшов до кафе та побачив ОСОБА_7 , який знімав із себе верхній одяг та кричав ОСОБА_10 «Давай, пішли, вийдемо». Після чого потерпілий також почав знімати із себе верхній одяг, а присутні намагалися його стримати. В цей час ОСОБА_24 вийшов на вулицю, але почувши із приміщення крик, повернувся і побачив, що ОСОБА_10 лежить на підлозі лицем догори. Підійшовши до нього, він з ОСОБА_9 та ОСОБА_15 поклали його на лавочку та одна з дівчат надавала йому медичну допомогу.
Допитана в суді свідок ОСОБА_26 пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого. 29 жовтня 2016 року її син приїхав додому та увечері пішов гуляти. 30 жовтня 2016 року, приблизно о 03 год. 00 хв., останній прийшов додому та повідомив, що під час бійки ударив хлопця. Пів на четверту ранку приїхали працівники поліції та забрали його. Син по характеру добрий, спокійний, фізично розвинутий, займався легкою атлетикою, навчався в інституті фізичної культури .
Поясненнями свідка ОСОБА_27 в частині її показів, а саме, що в ніч з 29 жовтня на 30 жовтня 2016 року, вона перебувала разом з друзями та ОСОБА_10 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В кафе також був ОСОБА_7 , який сидів за протилежним столом, вживав спиртні напої та вів себе дуже розкуто. Близько 02 год. 00 хв., під час дискотеки хтось із присутніх розбив біля них скляну пляшку пива та у залі увімкнули світло. Вона побачила ОСОБА_7 , який виражався нецензурними словами та наказував присутнім : «Хто пляшку розбив, той нехай і прибирає». Пізніше до залу зайшов ОСОБА_10 , який поцікавився, що відбувається та підійшов до ОСОБА_7 . Між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 наніс в обличчя потерпілого два навмисних удари правою та лівою руками, внаслідок чого останній почав падати втрачаючи свідомість. Удари були навмисні, з грубою силою, спрямовані в обличчя потерпілого. ОСОБА_7 в ході конфлікту ніхто з хлопців не штовхав та потерпілий ударів йому не наносив, бійки між ними не було
Поясненнями свідка ОСОБА_28 в частині того, що 30 жовтня 2016 року вона відпочивала в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зайшовши в приміщення, побачила як обвинувачений з потерпілим відійшли в бік та ОСОБА_7 наніс наніс ОСОБА_10 два миттєвих удари в голову. Після чого ОСОБА_9 , ОСОБА_29 і ОСОБА_30 почали надавати ОСОБА_10 першу медичну допомогу.
Свідок ОСОБА_25 пояснив, що 30 жовтня 2016 року він перебував у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де також знаходилися обвинувачений та потерпілий. Коли у танцювальному залі включили світло, він побачив розбиту пляшку та зробив зауваження присутнім прибрати. ОСОБА_7 , приніс віник з совком і підійшовши до винуватця намагався йому їх віддати, сказавши «Ти розбив пляшку ти й прибери». На це останній сміючись відповів: «Добре, зараз приберу». Після цього світло вимкнули і дискотека продовжувалась. Хвилин через 15 музика на дискотеці затихла, знову увімкнулося світло, свідок почув крики та підбігши до скупчення людей, побачив ОСОБА_10 , який лежав на підлозі. Потім останнього поклали на лавочку та надавали йому медичну допомогу. Вийшовши на вулицю ОСОБА_25 побачив на проїжджій частині ОСОБА_7 , який хвилювався та запропонував йому піти подивитися чи потрібна допомога. У кафе обвинуваченого не впустили. Зі слів ОСОБА_7 йому відомо, що виникла сварка за розбиту пляшку та коли він виходив на подвір`я його штофхнули та він впав, а потім піднявшись наніс удар потерпілому.
Свідок ОСОБА_31 показала, що в ніч з 29 на 30 жовтня 2016 року вона перебувала у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де працює продавцем. В кафе бачила ОСОБА_7 та потерпілого . Близько 2 години ночі, у танцювальному залі, увімкнули світло та почувши шум, вона зайшла до залу та побачила, що потерпілий лежить на лавочці та йому надають першу медичну допомогу, останній до тями не приходив. Свідок викликала швидку допомогу. Зі слів присутніх їй відомо , що ОСОБА_7 побив ОСОБА_10 . Також повідомила, що ОСОБА_7 не надавав медичної допомоги та коли перебуває в кафе постійно провокує сварки.
Поясненнями свідка ОСОБА_23 в частині того, що 29 жовтня 2016 року він був діджеєм на дискотеці в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Під час дискотеки розбилася пляшка, у зв`язку з чим увімкнули світло та почалася метушня. Оскільки винного не знайшли, свідок сам, взявши віник та совок, почав прибирати уламки. В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка, бо виявилося, що саме останній розбив вказану пляшку. Щоб її зупинити, ОСОБА_9 взяв картонну коробку з уламками пляшки та підніс її обвинуваченому, однак це не допомогло. В цей час до приміщення зайшов ОСОБА_10 , який підійшовши до останніх став між ними. В цю мить ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_10 два удари в область щелепи лівою та правою рукою.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_32 пояснив, що 30 жовтня 2016 р. відвозив труп потерпілого до м.Богодухова до судово-медичного експерта. На обличчі трупа злівого боку бачив синець та була розсічена губа.
Свідок ОСОБА_29 пояснила, що 30 жовтня 2016 року вона відпочивала в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак не була прямим оцевидцем подій. Також вказала, що ОСОБА_33 побився з ОСОБА_13 , в результаті чого ОСОБА_33 помер. Вона бачила безпритомного ОСОБА_10 , який лежава на підлозі, а потім його перенесли на лавочку. Після цього вона з ОСОБА_9 почали надавати йому медичну допомогу.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_34 повідомив, що 30 жовтня 2016 року він був на дискотеці та бачив як ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 два удари правою рукою в обличчя від чого той впав навзнак на підлогу. Потерпілого присутні кафе поклали на лавочку та надавали допомогу. Внаслідок чого між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт, свідку не відомо.
Поясненням свідока ОСОБА_35 в частині того, що відпочиваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », бачив як ОСОБА_7 наніс потерпілому два удари, один з яких в область носа, а другий голови.
Допитана по справі експерт ОСОБА_36 пояснила суду, що проводила судово-медичну експертизу ОСОБА_10 , згідно якої потерпілому спричинено: забійну рану верхньої губи - легке тілесне ушкодження та закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою речовини мозку - тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою загрози для життя. Тілу було надано прискорення схоже на кулак людини, отримана черепно -мозкова травма утворилася внаслідок падіння потерпілого, тобто крововилив в речовині мозку був не тільки в потиличній області голови, а також в лобній частині голови. Мало місце як удар потиличної області голови так і протиудар височної долі головного мозку, придання тілу прискорення та отримання ушкодження в області верхньої губи було місцем прикладення первинної сили, яка спочатку діяла на тіло для придання йому прискорення. Якщо б не було прискорення не було б і черепно -мозкової травми. Спочатку було нанесено удар в область верхньої губи, що виразилося в забійній рані верхньої губи. Удар був сильним, тілу було надано прискорення, тіло падає та відбувається співудар голови потерпілого об тупий твердий предмет і формується черепно - мозкова травма. Від удару потерпілий впав, забився головою та втратив свідомість. Крім того, експерт пояснила, що нею допущено у висновках експерта описку та вказано забійна рана нижньої губи, а вірно забійна рана верхньої губи. Удар був нанесений з достатньою силою для утворення тілесних ушкоджень. Потерпілому нанесений один удар в обличчя, інші удари свого відображення на тілі потерпілого не знайшли. Також експерт зазначила, що нанесені травми потерпілому слід розлядати в комплексі з настанням наслідків.
Окрім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується й іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні:
- даними протоколу огляду місця події від 30.10.2016 року, згідно якого оглянуто приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване по АДРЕСА_2 , де виявлено на підлозі сліди схожі на кров та вилучено: пляшки з під-пива, полотенце, марлевий тампон зі слідами схожими на кров та фототаблиця до нього (т. 1 а.с.7-12);
- даними протоколу огляду місця події від 30.10.2016 року, згідно якого оглянуто труп потерпілого ОСОБА_10 , на обличчі якого (на губі) маються тілесні ушкодження та фототаблиця до нього (т. 1 а.с. 13-15);
- даними протоколу огляду трупа від 30.10.2016 року, згідно якого в автомобілі швидкої допомоги оглянуто труп потерпілого ОСОБА_10 , на обличчі ( на губі) якого маються тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 38-41) та фототаблиця до нього (т. 1 а.с. 42). Під час огляду трупа виявлено одяг та взуття потерпілого;
- лікарським свідоцтвом про смерть № 35ККт/16 від 30.10.2016 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку та травматичний субарахноїдальний крововилив (т. 1 а.с. 47-48);
- висновком судово-медичного експерта № 35-ККт/16 від 29.11.2016 року, згідно якого на трупі ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження: обличчя, голова - забійна рана слизової оболонки верхньої губи, закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою-струсу речовини мозку.
Тілесні ушкодження, що малися на трупі ОСОБА_10 мають ознаки і по ступеню тяжкості кваліфікуються:
- закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою речовини мозку тяжке тілесне ушкодження за ознакою загрози для життя; забійна рана верхньої губи легке тілесне ушкодження.
Встановлені ушкодження утворилися в результаті травматичних впливів тупого твердого предмету та удару об такий, а саме забійна рана утворилась від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травматичною поверхнею, яким міг бути і кулак руки людини, закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою-струсу речовини мозку утворилась при падінні ОСОБА_10 з висоти зросту, при наданні тілу прискорення.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою речовини мозку.
Вищевказане підтвердилось результатом судово-гістологічної експертизи: мали місце дифузний субарахноїдальний крововилив в півкулі головного мозку і мозочка з заходом в борозну з чітких еритроцитів, осередкові крововиливи в корі і підкіркових його відділах; набряк мозку.
З огляду на ступінь вираженості трупних явищ, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа, можна припустити, що смерть ОСОБА_10 настала в період часу 8-10 годин до проведення експертизи трупа в морзі.
При судово-імунологічній експертизі крові ОСОБА_10 встановлено, що вона належить до групи В з ізогемаглютиніном анті-А.
При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_10 був виявлений етиловий спирт в кількості 1,09 %, що згідно офіційної таблиці відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 49-52);
- висновком судово-медичної експертизи № 88-КК/16 від 30.10.2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень та (або) їх слідів не виявлено (т. 1 а.с. 60);
- протоколом отримання зразків для експертизи від 30.10.2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 було відібрано біологічні зразки слини (т. 1 а.с. 65);
- протокол отримання зразків для експертизи від 30.10.2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 було відібрано біологічні зразки крові (т. 1 а.с. 67);
- постановою про визнання і прилучення до кримінального провадження речових доказів від 01.11.2016 року, а саме ДВД диску «Verbatim», на якому є 4 відео файли із записами допиту ОСОБА_7 , згідно яких останній повідомив, що спричинив тілесне ушкодження потерпілому (т. 1 а.с. 105-106);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 02.11.2016 року, згідно якого останній на місці показав і пояснив, за яких обставин наніс потерпілому тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 149-150);
- постановою про визнання і прилучення до кримінального провадження речових доказів від 02.11.2016 року, а саме ДВД диску «Verbatim», на якому є 1 відео файл із записом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 151-152);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_28 від 09.11.2016 року та фототаблицю до нього, в частині спричинення ОСОБА_10 забійної рани в область верхньої губи, яка утворилася від ударної дії тупого твердого предмета з обмеженою травматичною поверхнею, яким є кулак людини та нанесення ОСОБА_7 ОСОБА_10 2 травматичних впливів з прикладенням сили в область голови (т. 1 а.с. 167-172);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 09.11.2016 року та фототаблицю до нього , в частині механізму спричинення ушкоджень ОСОБА_10 , а саме забійної рани в область верхньої губи, яка утворилася від ударної дії тупого твердого предмета з обмеженою травматичною поверхнею, яким є кулак людини (т. 1 а.с. 173-178);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_27 від 04.12.2016 року та фототаблицю до нього, згідно якого свідок показала на місці та пояснила за яких обставин ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження потерпілому (т. 1 а.с. 179-186);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_35 від 05.12.2016 року та фототаблицю до нього , згідно якого свідок показав на місці та пояснив за яких обставин ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження потерпілому (т. 1 а.с. 187-192);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 97-КК/16 від 07.12.2016 року, згідно якого тілесні ушкодження, що малися на трупі ОСОБА_10 були заподіяні йому прижиттєво, 30.10.2016 року. Травмуючі сили, що діяли на тіло ОСОБА_10 були направлені: при нанесенні забійної рани в області верхньої губи спереду назад і декілька знизу вверх; при нанесенні вищевказаної закритої черепно-мозкової травми ззаду наперед.
Вищевказані ушкодження були спричинені ОСОБА_10 в короткий проміжок часу; спочатку йому була спричинена забійна рана верхньої губи, потім закрита черепно-мозкова травма.
Будь-яких ознак активного чи пасивного переміщення трупа ОСОБА_10 після заподіяння ушкоджень, зміни його розташування та пози після настання смерті (на період часу, коли вже проявилися ранні трупні явища) не виявлено.
Під час спричинення ОСОБА_10 вищевказаних ушкоджень, він та нападаючий перебували у вертикальному або близьких до нього положеннях та були звернуті передньою поверхнею тіла один до одного.
Тілесні ушкодження, що малися на трупі ОСОБА_10 утворилися в результаті травматичних впливів тупого твердого предмету та удару об такий; будь-яких чітких конструктивних властивостей (рельєфу, форми) травмуючі поверхні предметів не мали.
Механізм виникнення вищевказаних ушкоджень на трупі ОСОБА_10 , на який вказував ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту 02.11.2016 року не протирічить судово-медичним даним по механізму спричинення ОСОБА_10 забійної рани та закритої черепно-мозкової травми, які утворились: забійна рана від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травматичною поверхнею, яким міг бути і кулак руки людини, закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою-струсу речовини мозку при падінні ОСОБА_10 з висоти зросту, при наданні тілу прискорення, на що і вказував ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 206-210);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 96-КК/16 від 07.12.2016 року, згідно якого механізм виникнення вищевказаних ушкоджень на трупі ОСОБА_10 , на який вказував свідок ОСОБА_35 під час проведення з ним слідчого експерименту 05.12.2016 року частково відповідає судово-медичним даним по механізму спричинення ушкоджень ОСОБА_10 , а саме спричинення забійної рани в області верхньої губи, яка утворилася від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травматичною поверхнею, яким міг бути і кулак руки людини, на що і вказував ОСОБА_37 , при цьому «… ОСОБА_38 підійшов до ОСОБА_39 та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя …, … і в цей час ОСОБА_38 наніс ще один удар кулаком правої руки в область голови, а саме правої частини підборіддя…» (т. 1 а.с. 218-219);
- висновком додаткової судово медичної експертизи № 95-КК/16 від 07.12.2016 року, згідно якого механізм виникнення вищевказаних ушкоджень на трупі ОСОБА_10 , на який вказувала свідок ОСОБА_27 під час проведення з нею слідчого експерименту 04.12.2016 року не протирічить судово-медичним даним по механізму спричинення ОСОБА_10 забійної рани та закритої черепно-мозкової травми, які утворились: забійна рана - від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травматичною поверхнею, яким міг бути і кулак руки людини, закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою-струсу речовини мозку - при падінні ОСОБА_10 з висоти зросту, при наданні тілу прискорення, на що і вказувала ОСОБА_27 (т. 1 а.с. 227-228);
- висновком судово-медичної експертизи експерта № 94-КК/16 від 07.12.2016 року, згідно якого механізм виникнення вищевказаних ушкоджень на трупі ОСОБА_10 , на який вказувала свідок ОСОБА_28 під час проведення з нею слідчого експерименту 09.11.2016 року частково відповідає судово-медичним даним по механізму спричинення ушкоджень ОСОБА_10 , а саме спричинення йому забійної рани в області верхньої губи, яка утворилася від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травматичною поверхнею, яким міг бути і кулак руки людини, на що і вказувала ОСОБА_28 , а саме в тій частині, що ОСОБА_10 було нанесено 2 травматичних впливів з прикладенням сили в область голови (т. 1 а.с. 236-237);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 93-КК/16 від 07.12.2016 року, згідно якого механізм виникнення вищевказаних ушкоджень на трупі ОСОБА_10 , на який вказував свідок ОСОБА_15 під час проведення з ним слідчого експерименту 09.11.2016 року частково відповідає судово-медичним даним по механізму спричинення ушкодження ОСОБА_10 , а саме забійної рани в області верхньої губи, яка утворилася від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травматичною поверхнею, яким міг бути і кулак руки людини, на що він і вказував (т. 1 а.с. 245-246);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2540-И/16 від 02.12.2016 року, згідно якого кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анті-В (т. 2 а.с. 6-7);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2541-И/16 від 03.12.2016 року, згідно якого кров від трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анті-А.
В змивах (об`єкти №№ 1, 2), вилучених 30.10.2016 року з підлоги на марлеві тампони під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , виявлена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анті-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 не виключається (т. 2 а.с. 16-17);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2543-И/16 від 06.12.2016 року, згідно якого кров від трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анті-А.
Групова належність крові ОСОБА_7 - А з ізогемаглютиніном анті-В.
На підкладці правого рукава (об`єкт № 2) чоловічого пальто чорного кольору, вилученого 30.10.2016 року під час затримання ОСОБА_7 , знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анті-В, походження якої від ОСОБА_7 не виключається. Від потерпілого ОСОБА_10 ця кров відбутися (походити) не могла.
На вищевказаному пальто, в об`єкті № 1, кров не знайдена (т. 2 а.с. 36-38);
- висновком судово-імунологічної експертизи експерта № 2546-И/16 від 06.12.2016 року, згідно якого кров від трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анті-А.
На спортивних брюках (об`єкти №№ 1-4), вилучених під час проведення огляду трупа ОСОБА_10 , знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анті-А, властива йому самому (т. 2 а.с. 67-68);
- постановою про визнання речових доказів та передання їх на зберігання від 15.12.2016 року, а саме:
а) три металевих банки сірого кольору, дві з надписом «GARAGE» та одна з надписом «GO»; три скляних пляшки об`ємом 0,5 л кожна, дві ТМ «Оболонь», зеленого кольору, та одна пляшка коричневого кольору ТМ «Охтирське»; полотенце синього кольору; марлевого тампону з плямами крові; вилучені під час огляду місця події від 30.10.2016 року, за адресою: АДРЕСА_2 ,
б) спортивного джемпера сірого кольору; фуфайка ХБ з забарвленням «камуфляж»; спортивних брюк темно-синього кольору; трусів ХБ сірого кольору; 2 пар шкарпеток ХБ чорного та сірого кольорів; шкіряних кросівок білого кольору, вилучених під час огляду трупа, проведеного в Богодухівському РВЕ СМЕ,
в) нігтьових зрізів з правої та лівої рук ОСОБА_7 ; нігтьових зрізів з правої та лівої рук ОСОБА_10 , зразків крові ОСОБА_7 , які поміщені до паперових конвертів (т. 2 а.с. 107);
- постановою про визнання і прилучення до кримінального провадження речових доказів від 02.11.2016 р. ДВД диск з записом слідчого експерименту від 02.11.2016 р. за участю ОСОБА_7
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 322-КЕ/2017 від 30.08.2017 року, згідно якого:
при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 , 1997 року народження, («Висновок експерта № 35-ККт/15») встановлена закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням крововиливів в лобових долях, стовбурі головного мозку, перешийка мозочку та в тканині мозочку, субарахноїдальних крововиливів (під м`які мозкові оболонки) в лобових долях, перешийка мозочку та по базальній поверхні мозочку, з наявністю крововиливу в м`які покрови голови в потиличні області ліворуч, забитої рани по внутрішній поверхні верхньої губи у правого кута рота.
Враховуючи характер, локалізацію (зони удару та проти удару) та об`єм встановленої черепно-мозкової травми, вона утворилася в результаті падіння на площини з наданням тілу прискорення, а саме в результаті одноразової ударної дії тупого твердого предмету в область верхньої губи, з послідуючим падінням та ударом потиличною областю голови ліворуч о площину.
З огляду на локалізацію зовнішнього ушкодження (забитої рани на внутрішній поверхні верхньої губи) та локалізацію крововиливу у м`які покрови голови (в потиличній області ліворуч), вказана черепно-мозкова травма не могла утворитися в результаті самовільного падіння на площині.
У разі відсутності ударного контакту потиличною областю голови із твердою поверхнею при падінні тіла з прискоренням не утворилась би вказана черепно-мозкова травма.
Вищевказана черепно-мозкова травма носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Відоеозаписом проглянутом у судовому засіданні про проведений слідчий експеримент з ОСОБА_7 від 02.11.2016 року , згідно якого ОСОБА_7 показав і розказав як наніс тілесне ушкодження потерпілому.
Аналізуючи та оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами у провадженні і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав вважати, що свідки, показання яких узгоджуються з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, в тому числі і письмовими, оговорюють обвинуваченого по даному кримінальному провадженню або є зацікавленими в результатах його розгляду. Всі свідчення надавалися під присягою.

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_22 та ОСОБА_35 в частині підхоплення потерпілого ОСОБА_10 під час його падіння після отриманих ударів, то суд не приймає їх до уваги, так як вони відносно механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 є не спроможними та такими, які суперечатьвисновкам численних судово медичних експертиз, показам допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 та експерта.
Що стосується пояснень свідка ОСОБА_23 в частині нанесення ОСОБА_7 ОСОБА_10 одного удару правою рукою, від якого той впав та підхоплення ОСОБА_15 потерпілого ОСОБА_10 під час його падіння після отриманих двох ударів та того, що потерпілий ні об що не вдарявся, то суд не приймає їх до уваги, так як вони відносно механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 є не спроможними та такими, які суперечать висновкам численних судово медичних експертиз, показам допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 та експерта.
Що стосується пояснень свідка ОСОБА_27 в частині показань, що після отриманих двох ударів від ОСОБА_7 . ОСОБА_10 почав падати, однак в цей час хтось із присутніх хлопців, підхопив ОСОБА_10 та він присів на лавку. Після чого, коли потерпілий почав підніматися з лавочки, обвинувачений наніс ще один удар йому по обличчю, в область скули, після якого останній упав на підлогу лицем донизу, то суд не приймає їх до уваги, так як вони відносно механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 є не спроможними та такими, які суперечать висновкам численних судово медичних експертиз, показам допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 та експерта.
Показання ОСОБА_7 про те, що його штовхали та він падав на підлогу , на думку суду є недостовірними, оскільки спростовуються наведеними доказами, а саме показаннями свідків та висновком судово-медичної експертизи від 30.10.2016 р. № 88-кк/16, згідно якого яких-небудь пошкоджень та слідів на тілі ОСОБА_7 не виявлено.
Також суд відхиляє твердження обвинуваченого щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому з метою самозахисту, тобто в стані необхідної оборони, оскільки вони не підтверджені матеріалами кримінального провадження та спростовуються свідченнями свідків, допитаних під час судового розгляду справи та висновком судової експертизи від 30.10.2016 р. № 88-кк/16, яка мається в матеріалах кримінального провадження.

Окрім цього, згідно роз`яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» Згідно з ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.

При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Таким чином, з огляду на вищевказане та на наведені у вироку докази, суд приходить до висновку, що потерпілий в ході конфлікту не становив для обвинуваченого будь-якої загрози і підстав для самозахисту в нього не виникало, а тому невизнання своєї провини ОСОБА_7 та повідомлення його суду про самооборону, а також доводи сторони захисту про абсолютну відсутність належних доказів винуватості його підзахисного саме за ч.2 ст.121 КК України, суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відновідальності.

Також під час судового розгляду справи не було встановлено ознак віктимності в поведінці потерпілого, оскільки пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілий перший почав сварку та неодноразово хватав його за одяг не підтверджуються матеріалами справи, а навпаки спростовуються поясненнями всіх свідків, допитаних в судовому засіданні.
Також суд не приймає твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у нього умислу на нанесення потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, оскільки як вбачається з постанови Верховного Суду від 24 квітня 2019 року №712/14455/16-к, то Верховний Суд України у постановах від 19 березня 2015 року № 5-4кс15 та від від 25 квітня 2013 року № 5-8кс13 зробив правовий висновок щодо ознак розмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (частина 2 статті 121 КК), і вбивства через необережність (частина 1 статті 119 КК). У цих рішеннях Верховний Суд України наголосив, що розмежування цих складів злочинів здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків, у зв`язку з чим судам належить ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень.
Верховний Суд також наголошував, що розмежування складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 119 КК України, здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень. У цьому контексті необхідно ретельно проаналізувати не лише об`єктивні, а й суб`єктивні ознаки складу злочину, оскільки саме суб`єктивна сторона складу злочину становить основний критерій розмежування вбивства через необережність (ст. 119 КК) та умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК).
Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки).
На відміну від цього вбивство з необережності може бути вчинене лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості (постанова Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 741/1182/16).
Як встановлено під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, то обвинувачений ОСОБА_7 займався спортом, володіє навиками нанесення ударів у системі спеціальних видів боротьби, був вже судимий за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, а саме ч.1 ст.122 КК України (за нанесення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а саме: компресійного перелому тіла лівої виличної кістки і лобного відростка виличної кістки зліва з порушенням цільність краю лівої очниці, а також перелому передньої стінки гайморової пазухи, петіорбітальної гіматоми зліва, які були спричинені потерпілому під час удару ОСОБА_7 його головою в обличчя потерпілому та від удару ОСОБА_7 кулаком в обличчя потерпілому), за що відбував покарання, однак належних висновків не зробив та знову вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме: без будь якого попередження наніс потерпілому два удари в область голови (один з яких пройшов мимо голови потерпілого), що підтверджується й поясненнями самого обвинуваченого, а також поясненнями свідків та висновком судово-медичної експертизи експерта № 94-КК/16 від 07.12.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_10 було нанесено 2 травматичних впливів з прикладенням сили в область голови, що вказує на наявність у обвинуваченого прямого умислу на нанесення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, оскільки він усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали, однак не дивлячись на це наніс потерпілому удар в область голови, від якого останній упав та втратив свідомість, що переконливо свідчать про те, що його умисел був спрямований на заподіяння значної шкоди здоров`ю потерпілого.
Тобто з матеріалів справи, а саме численних висновків судово медичних експертиз, в тому числі й висновка комісійної судово медичної експертизи №322-КЕ №2017 від 30.08.2017 року вбачається, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від черепно мозкової травми у формі забою головного мозку з формуванням крововиливів в лобових долях, стовбурі головного мозку, перешийка мозочку та в тканині мозочку, субарахноїдальних корововиливів (під м`які мозкові оболонки) в лобових долях, перешийка мозочку та по базальній поверхні мозочку, з наявністю крововиливу в м`які покрови голови в потиличній області ліворуч.
Однак, враховуючи характер, локалізацію (зони удару та проти удару) та об`єм встановленої черепно-мозкової травми, вона утворилася в результаті падіння на площину з наданням тілу прискорення, а саме в результаті одноразової ударної дії тупого твердого предмету в область верхньої губи, з послідуючим падінням та ударом потиличною областю голови ліворуч о площину.
З огляду на локалізацію зовнішнього ушкодження (забитої рани на внутрішній поверхні верхньої губи) та локалізацію крововиливу у м`які покрови голови (в потиличній області ліворуч), вказана черепно-мозкова травма не могла утворитися в результаті самовільного падіння на площину.
У разі відсутності ударного контакту потиличною областю голови із твердою поверхнею при падінні тіла з прискоренням не утворилась би вказана черепно-мозкова травма.
Тобто, між отриманими ОСОБА_10 тілесними ушкодженнями та настанням його смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Також, матеріали справи не містять доказів про те, що обвинувачений після вчинення ним злочину надав допомогу потерпілому, викликав «швидку допомогу» та сприяв відверненню тяжких наслідків вчиненого ним правопорушення.
Натомість відповідно до матеріалів справи, швидку допомогу викликала інша особа (свідок ОСОБА_31 ).
Вищенаведене свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю.
Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілих та свідків, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.

Отже, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого через допущені порушення кримінального процесуального закону в ході досудового розслідування і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення.

Суд вважає, що вина ОСОБА_7 повністю доведена і він повинен нести відповідальність саме за ч.2 ст.121 КК України. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованому йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України», та кваліфікує його дії за:

-ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

В ході вивчення особистості обвинуваченого встановлено наступне:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області, українець, громадянин України, має вищу освіту Харківський інститут фізичної культури, є добре фізично розвинутим, тимчасово не працює, розлучений, має неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений 24.12.2001 за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи за ч. 1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України до 1 року обмеження волі, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. 66 КК України судом не вбачається.
Що стосується каяття обвинуваченого щодо вчиненого діяння, яке він висловив під час судових дебатів та останнього слова, то суд не враховує його як пом`якшуючу обставину на підставі слідуючого.
Згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, що не було встановлено під час судового розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у відповідності до ст. 67 КК України, є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, що також знайшло своє підтвердження у висновку щодо результатів медичного огляду від 30 жовтня 2016 року № 142.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішенням у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення вказаного діяння, позицію потерпілих та прокурора, які прохали призначити найсуворіше покарання, визначене санкцією ч.2 ст.121 КК України, відсутність пом`якшуючих обставин.

Беручи до уваги, що покарання має бути необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання, пов`язане з позбавленням волі в межах санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, що передбачає відповідальність за скоєний злочин (ч.2 ст.121 КК України).
На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд вважає, що призначення такого покарання ОСОБА_7 буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишити попередню - тримання під вартою.
Накладений арешт ухвалою слідчого судді Краснокутського районного суду Харківської області від 01.11.2016 року підлягає скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся. Судових витрат по справі немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишити попередню - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 10.11.2016 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10.11.2016 року, до набрання вироком законної сили, відповідно до ч.5 ст.72 КК України ( в редакції Закону № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Краснокутського районного суду Харківської області від 01.11.2016 року - скасувати.

Речові докази:

- паперовий конверт, в якому знаходиться ДВД диск «Verbatim», на якому є 4 відео файли із записами допиту ОСОБА_7 ; паперовий конверт, в якому знаходиться ДВД диск «Verbatim», на якому є 1 відео файл із записом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження ;

- три металевих банки сірого кольору, дві з надписом «GARAGE» та одна з надписом «GO»; три скляних пляшки об`ємом 0,5 л кожна, дві ТМ «Оболонь», зеленого кольору, та одна пляшка коричневого кольору ТМ «Охтирське»; полотенце синього кольору; марлевий тампон з плямами крові; нігтьові зрізи з правої та лівої рук ОСОБА_7 ; нігтьові зрізи з правої та лівої рук ОСОБА_10 , що поміщені до паперових конвертів в кількості 4 штуки; зразки крові ОСОБА_7 , які поміщені до паперових конвертів в кількості 2 штуки, що відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 32, знаходяться на зберіганні в Краснокутському ВП Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області, - знищити;
- спортивний джемпер сірого кольору; фуфайку ХБ з забарвленням «камуфляж»; спортивні брюки темно-синього кольору; труси ХБ сірого кольору; 2 пари шкарпеток ХБ чорного та сірого кольорів; шкіряні кросівки білого кольору, що відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 32, знаходяться на зберіганні в Краснокутському ВП Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області повернути потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1