Справа № 464/1120/20
пр.№ 1-кс/464/871/20
У Х В А Л А

22.06.2020 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю заявника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

в с т а н о в и в :

заявник 04.06.20. звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.04.20. про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0002608, внесеному 26.09.19. до ЄРДР. У її обґрунтування покликається на неправомірність та безпідставність такої постанови, про існування якої дізнався в суді 04.06.20. під час розгляду поданої ним скарги на постанову про закриття даного кримінального провадження.

У судовому засіданні 11 червня 2020 року заявник скаргу підтримав з підстав та мотивів, викладених у ній, у подальшому не з*явився і подав відповідну заяву.

Суб*єкт, рішення якого оскаржується, до суду не з*явився, проте 22.06.20. на адресу суду направив матеріали кримінального провадження № 0002608. Його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши заявника, дослідивши скаргу та додані до неї документи, оглянувши надані матеріали кримінального провадження № 0002608, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Дійсно слідчим СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002608, внесеного 26.09.19., в якому об*єднані матеріали досудових розслідувань: № 0002608 від 26.09.19., № 0002730 від 09.10.19. та № 0002786 від 15.10.19., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України.

У даному провадженні ОСОБА_3 має статус заявника.

Заявником 07.02.20. слідчому подано клопотання про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Слідчим СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 10 лютого 2020 року винесено постанову про відмову у задоволенні такого клопотання.

За наслідками скарги до слідчого судді на зазначене рішення останнім 06 квітня 2020 року постановлено ухвалу, якою скасовано постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

27 квітня 2020 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка ухвалою слідчого судді від 04 червня 2020 року скасована.

Перед прийняттям даної постанови 23 квітня 2020 року слідчий відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , яке надійшло 07.02.20., про визнання його потерпілим, про що виніс відповідну постанову.

Про оскаржувану постанову заявник дізнався в суді 04 червня 2020 року під час розгляду поданої ним скарги в мержах зазначеного кримінального провадження про його закриття. Відтак строк оскарження такої не є пропущеним, а скарга подана у порядку, передбаченому п.5 ч.1 ст.303 КПК України, повноважною особою.

Слідчий, відмовляючи в клопотанні ОСОБА_3 , покликався на відсутність у такому чітко зазначених і обґрунтованих підстав для набуття ним статусу потерпілого.

Натомість з такими висновками слідчого погодитись не можна.

Згідно із ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається, в тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно із ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частиною 2 тієї ж норми закону визначено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 ст.55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно із ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на положення КПК України слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вмотивовано рішення щодо відмови у визнанні потерпілим особи, яка звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказують положення ст.55 КПК України.

У даному випадку слід врахувати те, що попередня постанова слідчого про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілою особою була скасована ухвалою слідчого судді від 06.04.20., а нова від 23.04.20., винесена слідчим без жодних обґрунтувань з дублюванням попередньої, поспіхом, напередодні постанові про закриття кримінального провадження.

У ст.24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Для захисту цих прав і свобод законодавець встановив кримінальну відповідальність за порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної належності, релігійних переконань, інвалідності та за іншими ознаками, яка передбачена в ст.161 КК України.

Частина 1 ст.161 КК України передбачає відповідальність за "Умисні дії, спрямовані на розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності, або образа почуттів громадян у зв?язку з їхніми релігійними переконаннями, а також пряме чи непряме обмеження прав або встановлення прямих чи непрямих привілеїв громадян за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, інвалідності, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками".

Суспільна небезпека даного злочину полягає у створенні загрози виникнення чи ескалації конфліктів між різними членами суспільства через расову, національну, релігійну чи іншу нетерпимість, порушення прав і свобод людей у зв`язку з їхньою дискримінацією за певними ознаками. Основним безпосереднім об`єктом злочину є закріплена в Конституції України рівність людини і громадянина у правах та свободах. Факультативним додатковим об`єктом можуть бути честь і гідність особи, її життя, здоров`я, власність, встановлений порядок виконання службовими особами своїх повноважень тощо.
Потерпілим від злочину може бути як громадянин України, так і громадянин чи підданий іншої держави, або особа без громадянства.
З урахуванням викладених обставин постанова слідчого із зазначенням лише "клопотання від 07.02.20…, не містить чітко зазначених і обґрунтованих підстав для набуття ним статусу потерпілого у кримінальному провадженні" не може вважатись законною та обґрунтованою у розумінні ст.ст.55, 110 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Отже, подана ОСОБА_3 скарга є підставною і обґрунтованою, такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304-307 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Задоволити скаргу ОСОБА_3 .

Скасувати постанову слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 07 лютого 2020 року про визнання особи потерпілою.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1