У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2020 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

третя особа, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_5

його представник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.04.2020 р. задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000277 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене під час проведення 22.04.2020 р. обшуку службового кабінету в Інгульському ВП ГУНП в Миколаївській області, майно, а саме:

- ноутбук марки «Асеr» SN LXRNZ7012000;
- зарядний пристрій з №F6371;
- ноутбук марки «Lenovo» WB06896709;
- зарядний пристрій FJ2019A010017683.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати частково.

Просить постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000277 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в частині накладення арешту на вилучене під час обшуку службового кабінету в Інгульському ВП ГУНП в Миколаївській області 22.04.2020 р. майно ОСОБА_5 , а саме: ноутбук марки «Асеr».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та була винесена з суттєвими порушеннями прав власника майна, у тому числі права на захист.

Зазначає, що за відсутності ОСОБА_5 слідчими ТУ ДБР, розташованого в місті Миколаєві, разом із працівниками УСБУ в Миколаївській області було проведено в нічний час 22.04.2020 р. в приміщенні службового кабінету сектору карного розшуку Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області обшук у невідкладних випадках, під час якого, крім іншого, було вилучено особистий ноутбук «Асеr», що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Стверджує, що протокол затримання ОСОБА_5 в кримінальному провадженні складено не було, станом на 28.04.2020 р. ОСОБА_5 має статус свідка у кримінальному провадженні. Саме у якості свідка його було допитано слідчим 27.04.2020 р., вилучені під час обшуку службового кабінету його особисті речі йому повернуто не було, підстави їх утримання слідчим ОСОБА_5 не пред`явлено.

Вказує, що слідчим ні суду, ні ОСОБА_5 не повідомлено про те, чи визнано його ноутбук речовим доказом, не надано протокол огляду вилученого майна, не надано доказів призначення та проведення комп`ютерної технічної експертизи та чи взагалі вона призначалась.

Зазначив, що з ухвалою слідчого судді щодо надання дозволу на обшук службового кабінету та вилучення ноутбуку «Асеr» ОСОБА_5 та його представник не ознайомлені.

На думку апелянта, ноутбук ОСОБА_5 не був знаряддям вчинення злочину, а інформація, що на ньому міститься, не була необхідною умовою для проведення експертного дослідження, ноутбук здобуто ОСОБА_5 правомірно, доступ до зазначеного ноутбуку під час обшуку ніким не обмежувався, логічний захист в ноутбуці відсутній, що підтверджується матеріалами аудіо- та відеофіксації слідчої дії.

На думку апелянта, слідчий під час обшуку мав можливість реалізувати надані йому ч. 2 ст. 168 КПК України повноваження на копіювання інформації з ноутбуку ОСОБА_5 за участі спеціаліста.

Також додає, що ухвала слідчого судді постановлена за відсутності самого ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_7 , тобто з порушенням права на захист ОСОБА_5 та з ігноруванням клопотань від 23.04.2020 р. та 24.04.2020 р. про розгляд клопотання про арешт майна за їх участю.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке 18.03.2020 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене 22.04.2020 р. майно, вилучене під час обшуку, проведеного в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, на підставі дозволу начальника Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 в службовому кабінеті №402 Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, а саме: ноутбук марки «Асеr» SN LXRNZ7012000; зарядний пристрій з № F6371; ноутбук марки «Lenovo» WB06896709; зарядний пристрій FJ2019A010017683.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність достатніх підстав для застосування арешту вказаного майна.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 , який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд встановив наступне.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ці вимоги закону враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000277 від 18.03.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом одержання службовими особами - старшим оперуповноваженим ВКП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 та оперуповноважений ВКП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від ОСОБА_11 неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

З клопотання слідчого слідує, що 22.04.2020 р. в період часу з 02 год. 08 хв. по 03 год. 37 хв. по вул. 12-а Повздовжня, 42-а у м. Миколаєві, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, та на підставі дозволу начальника Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 , проведений обшук службового кабінету №402 Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, в ході якого було добровільно видано та вилучено: ноутбук марки «Асер» SN-LXRNZ7012000; зарядний пристрій з №F6371; ноутбук марки «Lenovo» WB06896709; зарядний пристрій FJ2019A010017683.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді від 24.04.2020 р. задоволено клопотання слідчого про проведення обшуку службового кабінету №402 Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області та відшукання вищевказаних ноутбуків.

22.04.2020 р. слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно.

Суд вважає, що слідчий суддя достатньо мотивував рішення про накладення арешту на майно, а доводи апелянта про часткове скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме: ноутбук марки «Асеr», не є слушними, з огляду на наступне.

Так, аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що наявні підстави вважати (підозрювати), що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

Також наявні підстави вважати, що вилучене в ході проведеного 22.04.2020 р. обшуку в службовому кабінеті №402 Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області майно, у тому числі ноутбук марки «Асеr», що за твердженням апелянта належить ОСОБА_5 , має доказове значення у кримінальному провадженні, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Обставини кримінального провадження свідчать про те, що ці речі можуть у собі містити відомості, які у подальшому будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У ході проведення досудового розслідування є необхідність вивчення та аналізу інформації, що міститься на цих ноутбуках.

Доводи апелянта про те, що слідчий під час обшуку мав можливість скопіювати інформацію з ноутбуку ОСОБА_5 , не є слушними, оскільки така процедура збереження інформації, яка міститься на зазначеному ноутбуці, не передбачена законом.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_5 , і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3