Справа № 373/108/16-к
УХВАЛА

16 грудня 2019 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі клопотання про призначення судової військової експертизи в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні 16 грудня 2019 року прокурор заявив клопотання про призначення по справі військової експертизи, на вирішення якої просить поставити наступні питання: Якими нормативно-правовими документами керувався ОСОБА_3 та його командири (керівники) при укладанні контракту про проходження військової служби під час мобілізації 26.12.2014? Якими нормативно-правовими актами регулюється проходження військової служби ОСОБА_3 в частині виконання військового обов`язку, переміщення в межах військового гарнізону, в межах військової частини та поза межами військової частини? Яким чином повинен був діяти ОСОБА_6 щодо звільнення з військової служби за станом здоров`я чи у зв`язку з набранням вироку законної сили? Чи були допущенні порушення нормативно-правових актів ОСОБА_3 при не з`явленні на військову службу та не повернення до військової частини після отримання вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, який вступив в законну силу 21.08.2015?.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 вважають, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки відповіді на такі питання повинен надати суду при вирішенні питання винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України.

В силу ч.ч. 1-3 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

До ухвали суду про доручення проведення експертизи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, включаються питання, поставлені перед експертом учасниками судового провадження, судом. Суд має право не включати до ухвали питання, поставлені учасниками судового провадження, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Статтею 91 КПК України встановлено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 цього Кодексу, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 цього Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проаналізувавши зміст питань, що ставляться прокурором в клопотанні, у взаємозв`язку із вищезазначеними нормами КПК України, суд вважає, що саме сторона обвинувачення після пред`явлення особі обвинувачення повинна довести, в тому числі і факт порушення обвинуваченим вимог чинних законодавчих актів та неповажність його неявки до місця служби.

Перекладання з`ясування цих питань на експерта на думку суду є неприпустимим.

За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 91, 424, 332 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала не підлягає окремому оскарженню.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год. 50 хв. 20 грудня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1