Кримінальне провадження № 629/140/20
Номер провадження 1-кп/629/231/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої- ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника- ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001870 від 25.12.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, без місця реєстрації, тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Лозівського міського суду Харківської області від 15.07.1996 року за ч.ч. 1,2 ст. 229-6, ч. 1 ст. 229-1, ч. 2 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Лозівського міського суду Харківської області від 18.01.2000 року за ч. 1 ст. 196-1, ч. 2 ст. 206 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Лозівського міського суду Харківської області від 08.04.2002 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2007 року за ст. 297, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.08.2013 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 06.04.2018 на невідбутий строк 2 міс. 16 дн., у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в:
25.12.2019 року приблизно о 06 годині 30 хвилин ОСОБА_5 з метою скоєння грабежу ОСОБА_4 зайшов у під`їзд № 3 будинку АДРЕСА_2 , де чекав останню з умислом на відкрите заволодіння майном. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, схопив сумку ОСОБА_4 та застосовуючи фізичну силу (насильство), яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, спробував її вирвати з рук потерпілої, однак йому це не вдалось. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на відкрите заволодіння майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 почав вимагати у потерпілої гроші, на що остання дістала зі своєї сумки 500 гривень, які ОСОБА_5 відкрито викрав, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 , допитаний у судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснивши час, спосіб та обставини, за яких він вчинив кримінальне правопорушення, підтвердивши характер та механізм своїх дій, щиро розкаявся. Також зазначив, що під час виривання ним сумки потерпіла впала на сходинки в під`їзді. Просив у неї вибачення.
Крім повного визнання винуватості ОСОБА_5 , його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:
Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що в грудні 2019 року близько 06-06.30 год. вона вийшла з квартири, розташованої в під`їзді АДРЕСА_3 та побачила, що в під`їзді було темно, хоча раніше там завжди горіло світло. Вона спустилася по сходинах до нижнього поверху, увімкнула світло, та раптово їй назустріч вийшов раніше знайомий їй ОСОБА_5 , який почав виривати сумку, що висіла у неї через плече. Від ривків, спричинених ОСОБА_5 , вона впала на сходинки та вдарилася, крім того, їй було пошкоджено руку. В подальшому, коли ОСОБА_5 не зміг забрати у неї сумку, вона піднялася, та він почав вимагати у неї гроші. Потерпіла витягла з сумки 500 гривень та віддала обвинуваченому. Зазначила, що під час нападу ОСОБА_5 їй не погрожував, а вимагав гроші. Тоді вона дуже злякалася. Пояснила, що працівники поліції повернули їй під зберігальну розписку 413 гривень. На даний час вона прийняла вибачення ОСОБА_5 .
Протоколом огляду місця події від 25.12.2019 року;
протоколами проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 27.12.2019 та ОСОБА_4 від 26.12.2019р. з додатками- відеозаписами, продемонстрованими в судовому засіданні;
висновком експерта № 12-14/179-ЛЗ/19 від 06.01.2020 р. за результатами проведення судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_4 виявлені садна на тильній поверхні лівої кисті в області проекції другої п`ясної кістки (0,4 х 0,2 см і 0,2 х 0,1 см) і синець в області проекції куприка(3 х 2,7 см), які утворилися від дії тупих твердих предметів про індивідуальні особливості яких по наявним даним судити не можливо і могли бути спричинені в строк та при обставинах, вказаних в постанові. За ступенем тяжкості садна і синець- це легкі тілесні ушкодження. Синець в області проекції куприка міг утворитися при падінні ОСОБА_4 з висоти власного зросту на площину, в тому числі і з наданим тілу прискоренням. Маловірогідне утворення саден на тильній поверхні лівої кисті у ОСОБА_4 при падінні її на площину, в тому числі і з наданим тілу прискоренням. Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_4 могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних нею під час проведення слідчого експерименту 26.12.2019 року.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України- відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Згідно ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. В частині 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 10 зазначено, що під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК України не потребують.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд керується вимогами ст.65 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога з 1985 року з приводу синдрому залежності від опіоїдів, потребує огляду лікаря-нарколога, не працює, та, з урахуванням думки потерпілої, приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, з мінімальною межею, встановленою для даного виду покарання у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 97/86 від 25.12.2019 року, ОСОБА_5 було фактично затримано 25.12.2019 року о 09 год. 35 хв.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 25.12.2019 року.

Після набрання вироку законної сили речові докази: гроші загальному сумою 413 гривень, з купюрами номіналом: 200 гривень МБ 4378095; 200 гривень ХЕ 4378095; 10 гривень ЦИ 2627056; 1 гривня ЕЕ 8308274; 1 гривня УТ 3305785; 1 гривня Р 33843019, передані під зберігальну розписку ОСОБА_4 - залишити потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1