Справа № 357/855/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Біла Церква

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання № 1 м. Біла Церква Київської області, клопотання по кримінальному провадженню № 0001622 від 26.03.2017, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України про закриття кримінального провадження № 0001622 від 26.03.2017, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулась до суду, у порядку статей 283-288 КПК України, із клопотанням про закриття кримінального провадження № 0001622 відомості в ЄРДР внесені від 26.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України по факту умисного легкого тілесного ушкодження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, з огляду на дійсність обставин регламентованих статей 44, 49 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважала за необхідне дане клопотання задовольнити в зв`язку з дотриманням норм КПК України при його поданні та наявності правових підстав регламентованих КК України, при цьому виклала свої доводи аналогічні викладеним у клопотанні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання, в якому письмово виклав свою правову позицію по заявленому клопотанню прокурора, заявивши про свою незгоду з кваліфікацією злочину по вказаному кримінальному провадженню, вважає, що злочин, вчинений відносно нього необхідно кваліфікувати за ч. 1 та ч. 2 ст. 126 КК України, також наполягав, що слідству були відомі особи, які вчинили відносно нього злочин, а саме його сусіди, родина ОСОБА_5 .

Крім цього зазначив, що в задоволенні клопотання прокурору про закриття кримінального провадження необхідно відмовити, а кримінальне провадження повернути до прокуратури для належного досудового розслідування особисто прокурором - процесуальним керівником. Не зважаючи на вищевказані позиції, потерпілий також просив в разі визнання клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінальної справи мотивованим по причині закінчення строків давності, наполягав, щоб суд продовжив строки досудового розслідування у відповідності з чинним кримінальним законодавством та відправив матеріали провадження до офісу Генерального прокурора.

Отже, в судовому засіданні, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, так як з урахуванням думки прокурора, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час підготовчого судового засідання, регламентовані статями 314-316 КПК України.

Суд, заслухавши думку прокурора під час підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали надані потерпілим ОСОБА_4 , вивчивши наявні матеріали, та безпосередньо саме клопотання на відповідність нормам Кримінального процесуального Кодексу України, приходить до наступного.

Відповідно до п.1-1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України, а саме: в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у відповідний строк, він може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений п. 1-3 ч. 2 ст. 219 цього Кодексу.

Крім того, ч. 1 ст. 284 КПК України доповнено абзацом, відповідно до якого слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження, якщо строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 294 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування, який закінчився, не підлягає поновленню.

Таким чином законодавець визначив наслідки закінчення строків досудового розслідування неможливістю поновлення та обов`язковістю закриття провадження.

Згідно заяви ОСОБА_4 про злочин від 25.03.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості 26.03.2017 за № 0001622 про злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом нанесення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 .

Вивчивши матеріали кримінального провадження № 0001622 від 26.03.2017 судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 в своїй заяві про злочин, просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , яка 25.03.2017 за місцем їх проживання, на кухні під час раптового конфлікту, завдала ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Під час досудового розслідування слідством встановлено, що 25.03.2017 приблизно о 10.30 год. за місцем проживання, у квартирі АДРЕСА_1 , на кухні виник конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , внаслідок спроби установлення ОСОБА_4 кухонної раковини, під час конфлікту шляхом перетягування раковини потерпілим та ОСОБА_6 було завдано ОСОБА_4 травму, яка згідно з висновком судово-медичної експертизи № 101 від 27.03.2017 встановлено, що у ОСОБА_4 знайдені тілесні ушкодження, у вигляді рани на 3-му пальці лівої кисті. Дане ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під умисним легким тілесним ушкодженням у ч. 1 ст. 125 КК України йдеться про легке тілесне ушкодження, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Таким тілесним ушкодженням є ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (синець, подряпина тощо).

Крім цього, досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 особисто не наносила жодного тілесного ушкодження ОСОБА_4 , вказані тілесні ушкодження у вигляді травми 3-го пальця лівої кисті, останній отримав внаслідок штовханини кухонної раковини, коли тримав її лівою рукою. Даних, які б свідчили про нанесення ОСОБА_6 власноручно різким впливом, певним предметом, тілесного ушкодження ОСОБА_4 слідством не встановлено. Також не встановлено в ході слідства наявність побоїв у потерпілого, тобто судово - медичною експертизою не встановлені на тілі ОСОБА_4 інші насильницькі ушкодження, які могли бути отримані в наслідок щипання, викручуванні кінцівок, защемленні тієї чи іншої частини тіла.

Отже, доводи потерпілого про не згоду з кваліфікацією злочину за ч. 1 ст. 125 КК України, а необхідність перекваліфікувати злочин на ч. 1, ч. 2 ст. 126 КК України не знайшли своїх підтверджень.

Враховуючи характер та локалізацію розташування тілесного ушкодження, суд приходить до висновку про правильну кваліфікацію кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, що відповідно до положень ст. 12 КК України, указує на те, що даний злочин є злочином невеликої тяжкості.

17.10.2019 набрав чинності Закон № 187-ХІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» від 04.10.2019, який запровадив зміни у порядку здійснення кримінального провадження та його закриття, а саме у статтю 284 КПК України, так відповідно до частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстав, передбачених пунктом 3-1 частини першої цієї статті, тобто кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Закриття кримінального провадження у разі не встановлення винної у вчиненні кримінального правопорушення особи протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином судом встановлено, що стаття 125 частина 1 КК України не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи або злочином, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що повідомлення певної особи про підозру не вручено на протязі всього строку досудового розслідування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Отже з наведеного вбачається, що Закон № 187-ХІ від 04.10.2019, який набрав чинності 17.10.2019 забезпечує приведення національного законодавства до практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав свою позицію щодо проведення ефективного офіційного розслідування та дотримання розумних строків розслідування, з урахуванням положень ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод громадян, що також відповідає вимогам ст. 28 КПК України, а саме зазначеною нормою встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Згідно фабули вчинення злочину, викладеної у клопотанні та в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, подія мала місце 25.03.2017.

Як наслідок, на цей час, з часу цих подій минуло три роки, безпосередньо 25.03.2020.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на наявність передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки, строки притягнення до кримінальної відповідальності минули, судом встановлено, що дане клопотання в повній мірі відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України.

За таких обставин, беручи до уваги наведене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, та із закриттям даного кримінального провадження.

Статтею 314 КПК України визначено виключний перелікрішень, які суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, направлення матеріалів до офісу Генерального прокурора, відповідно до ст. 314 КПК України не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 284-286, п. 2 ч. 3 ст. 314, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд

П О С ТА Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001622 від 26.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за фактом нанесення умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності закрити.

Повний текст ухвали складений і проголошений у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Першотравнева, 4-А, 27.04.2020 о 13.45 год.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня їїоголошення.

СуддяОСОБА_1