№ 207/1134/20
№ 1-кп/207/418/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кам`янське (колишня назва - Дніпродзержинськ) в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000512 за звинуваченням :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня технічна, не працюючого, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

звинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 12.04.2020 року в вечірній час доби (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не встановлено), перебуваючи біля будинку № 41 по вул. Дунайській в м.Кам`янське, побачив у раніше знайомого гр. ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung А-30», який він тримав в руках після чого поклав до лівої внутрішньої кишені куртки, після чого у ОСОБА_5 виник прямий умисел на таємне викрадення вищезазначеного мобільного телефону «Samsung А-30», який належить гр. ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , таємно викрав мобільний телефон потерпілого з лівого внутрішнього карману куртки, вартість якого відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово- товарознавчої експертизи № 1822-20 від 27.04.2020, становить : Мобільний телефон Samsung Galaxy А30 вартістю 6599 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

До початку підготовчого засідання, 29 квітня 2020 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у скоєнні злочину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків визначених п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному за участю його адвоката ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо середньої тяжкості злочинів, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у випадку надання потерпіли письмової згоди прокурору на укладання угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору ОСОБА_3 письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі, викладеному у обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості злочином, від якого є потерпілий.

Потерпілим ОСОБА_6 надано письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000512. В судовому засіданні потерпілий зазначив, що не заперечує проти затвердження угоди та призначення узгодженого сторонами покарання; пояснив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляв.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання обвинуваченим винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України, вина ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам Кримінального кодексу України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, який визнає себе винуватим повністю та розкаюється у вчиненому.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , яким вважає необхідним затвердити угоду про визнання ним винуватості та визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314 -316, 368, 370, 373, 376, 468-469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2020 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1822-20 від 17.04.2020 року в сумі 163 грн. 44 коп. у дохід держави.

Речові докази по справі - мобільний телефон Samsung A-30 іmei-1: НОМЕР_1 , іmei-2: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області згідно квитанції № 000899 (арк.с. 40), - повернути потерпілому ОСОБА_6 , знявши арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді від 27.04.2020.
Речові докази: DVD-диск з фрагментом відеозапису з камери відеоспостереження ломбарду «Гарант» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1