ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/2249/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/6386/17-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника, обвинуваченого на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотімля Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 23.06.2009 року Вовчанським районним судом Харківської області за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі в силу ст.75, 76 КК України до 2-х років іспитового строку,
- 01.03.2010 року на підставі рішення Вовчанського районного суду Харківської області поміщено до Диканівської ВК №12, звільнився 01.03.2014 за відбуттям строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України, зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 26.10.2017р. до дня ухвалення вироку 08 квітня 2019 р.
На підставі ч. 1 ст.72 КК України строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислено з 26.10.2017 р.
Продовжено ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набуття вироком чинності.

Вироком встановлено, що 19.09.2017, близько 20:50 год., ОСОБА_8 , перебуваючи навпроти будівлі №61 по вул. Волонтерській м. Харкова, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ззаду підійшов до ОСОБА_9 і зірвав з останньої золотий ланцюг 585 проби золота вагою 10 грам, вартістю 9200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з золотим хрестиком 585 проби золота, вагою 3 грами, вартістю 2700 (дві тисячі сімсот) гривень, та з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.
Крім того, 20.09.2017, близько 13.25 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №65 по вул. Іллінській м. Харкова, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ззаду підбіг до ОСОБА_10 та рукою з застосуванням сили, шляхом ривку, зірвав з її шиї дві частини золотих ланцюжків 585 проби золота, загальною вагою 3 грама, вартістю 1892грн. 16 коп., і з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на вказану суму.
Крім того, 20.09.2017, близько 13.45 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №46 по вул. Клапцова м. Харкова, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_11 , ззаду підбіг до раніше йому незнайомої ОСОБА_11 та рукою з застосуванням сили, шляхом ривку, зірвав з її шиї золотий хрестик 585 проби; золота, вагою 4,66 грам, вартістю 4194 (чотири тисячі сто дев`яносто чотири) гривни 00 копійок, і з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Кріт цього, 29.09.2017, близько 16.50 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи навпроти будівлі №84 по вул. Полтавський шлях м.Харкова, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ззаду підійшов до ОСОБА_12 та рукою з застосуванням сили шляхом ривку, зірвав з ОСОБА_12 золотий ланцюг 585 проби золота вагою 15 грам, вартістю 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, з золотим хрестиком 585 проби золота вагою 10 грам, вартістю 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, і з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальні шкоду на загальну суму 22500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

В апеляційних скаргах:

-захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Мотивуючи скаргу вказала, що вирок є незаконним та необгрунтованим, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначила, що обвинувачений визнав вину, окрім епізоду з потерпілою ОСОБА_9 . Дана потерпіла дала в суді показання, які не відповідають дійсності. Крім того, слідчий експеримент за участю ОСОБА_13 відбувався із порушенням закону, адже проводився у світлий час доби, тоді як злочин було вчинено о 20-50 годині. Також вважає недопустимим доказом протокол впізнання за участю ОСОБА_9 . Крім цього вважає необґрунтованим невизнання судом обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття;

-обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, злочин стосовно ОСОБА_9 він не вчиняв.

Вирок суду першої інстанції також був оскаржений прокурором у кримінальному провадженні, проте, до початку судового слухання прокурор заявив клопотання про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.
Іншими учасниками кримінального провадження даний вирок не оскаржувався.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційних скарг; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні вину визнав частково, вказавши, що він не визнає обвинувачення стосовно вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_9 , в іншій частині обвинувачення він визнає вину, від дачі пояснень суду відмовився. В подальшому ОСОБА_8 вину визнав в повному обсязі.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що позиція ОСОБА_8 та його відношення до пред`явленого обвинувачення по епізоду з потерпілою ОСОБА_9 знов змінилися, після постановлення обвинувального вироку та призначення йому покарання, в апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник заперечують вину ОСОБА_8 по епізоду злочину із потерпілою ОСОБА_9 .

Апеляційним судом перевірено такі доводи сторони захисту і враховуючи сукупність всіх наявних по справі доказів обвинувачення, які без жодних сумнівів доводять, що відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 вчинив саме ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку, що така позиція є лише способом захисту обвинуваченого від призначеного йому покарання, його намаганням будь-яким чином уникнути або пом`якшити покарання за вчинення злочинів.

Висновки районного суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_9 засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.

Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 19.09.2017 неподалік вул. Волонтерської невідомий який був одягнутий у брюки сирі та куртку, ззаду зірвав з її шиї золотий ланцюг. На шиї у неї залишились сліди. Вона встигла обернутись та побачила його, як він втік за будинок. Вона була на слідчому експерименті, де впізнала нападника.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що йому відомий обвинувачений ОСОБА_8 , так як він був у відділку в жовтні в якості статиста при впізнанні особи під номером три. Також були поняті. При впізнанні жінка сказала, що обвинувачений зірвав з неї ланцюжок.
Згідно протоколу огляду місця події від 26.10.2017 р. за адресою: будинок АДРЕСА_2 , було виявлено мобільний телефон з IMEI НОМЕР_1 , спортивна куртка білого кольору з рукавами чорного кольору, на яких маються три білі смуги, чорні спортивні штани та куртка бордового кольору. До протоколу долучено фототаблицю.
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.11.2017р. в ПрАТ «ВФ України» вилучена інформація у виді DVD диску на підставі ухвали слідчого судді від 31.10.2017. Згідно вказаної інформації телефон з IMEI НОМЕР_2 було зареєстровано 19.08.2017 в 21.03год за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №234468 від 27.11.2017р. вартість золотого ланцюга 585 проби із золота вагою 10 грам складає 9200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з золотим хрестиком 585 проби із золота, вагою 3 грами, вартістю 2700 (дві тисячі сімсот) гривень, на загальну суму 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.

Зазначені показання потерпілої, свідка, письмові докази по справі, висновок експерта узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, стосовно потерпілої ОСОБА_9 .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 2 ст. 186 КК України.

При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину стосовно ОСОБА_9 , передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, поза розумним сумнівом.

Слідчий експеримент від 13.12.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_9 (том 1, арк. 129-131) був проведений відповідно до вимог ст.ст. 223, 240 КПК України, із залученням понятих, учасникам слідчої дії роз`яснювалися процесуальні права. Проведення слідчого експерименту в інший час доби не свідчить про незаконність слідчої дії та не тягне за собою визнання цього доказу недопустимим. Зазначені захисником у скарзі обставини не вказують на отримання доказу внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.10.2017 року (том 1, арк. 123-127) також є допустимим доказом по справі, оскільки слідча дія проведена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, за участю понятих, із роз`ясненням учасникам прав та обов`язків. Посилання захисника на суттєві відмінності у зовнішності статистів та обвинуваченого під час проведення впізнання не відповідають дійсності та спростовуються фото таблицею (арк. 127). Згідно зазначеної фото таблиці, пред`явлені для впізнання особи майже однакового зросту, схожої статури, віку, із подібними зачісками, в однаковому за сезоном року одязі.
Вказані обставини спростовують доводи захисника про недопустимість доказів за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_9 .
Також, колегія суддів зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять даних, які б могли свідчити про можливість обмови обвинуваченого з боку потерпілої ОСОБА_9 . Не надано таких даних й стороною захисту.
Апеляційний довід захисника про неврахування судом у якості обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого також є необґрунтованим, адже щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні злочину.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційних скарг немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий суддя -

Судді: