Єдиний унікальний номер судової справи 201/4885/20
Номер провадження 1-кс/201/1868/2020
УХВАЛА
Іменем України

12 червня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання надати для ознайомлення матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0004117 від 19.08.2013р.,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 (діє на підстав доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26.09.2019р.) про зобов`язання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 ознайомити з матеріалами досудового розслідування по кримінальному провадженню №0004117 від 19.08.2013р.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що у провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 0004117, у якому він є представником потерпілого, відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 0 від 26.09.2019р.

19.05.2020р. адвокат ОСОБА_4 звернувся із клопотанням до старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП у Дніпропетровській області про ознайомлення з матеріалами провадження. Однак станом на 27.05.2020р. матеріали кримінального провадження захиснику не надані. Указані дії порушують вимоги КПК України та право заявника на оскарження рішення слідчого.

На підставі викладеного, просив зобов`язати слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області надати для ознайомлення матеріали досудового розслідування.

Заявник в судове засідання надав заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі, вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Неявка слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Ураховуючи неприбуття сторін у судове засідання для розгляду скарги, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали приходить до такого висновку.

Як видно з матеріалів справи, 19.05.2020р. заявник звернувся із клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0004117 від 19.08.2013р. до старшого слідчого Соборного ВП ОСОБА_5 , в якому він є представником потерпілого відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 0 від 26.09.2019р.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілий і його представник за своїм процесуальним статусом не відносяться ані до сторони захисту ані до сторони обвинувачення, так як його статус визначений окремим параграфом 4 «Потерпілий і його представник».

Отже потерпілий набуває прав за рішенням слідчого (прокурора) або з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 11 ч. 1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Відповідно до ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

Статтею 222 КПК України передбачена недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування. Так, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Відповідно до ч.9 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Виходячи із вищевказаних норм кримінально-процесуального закону, по клопотанню потерпілого, слідчий повинен виконати вимоги ст. 221 КПК України, оскільки у разі не надання певних матеріалів кримінального провадження настає право оскаржити рішення слідчого до слідчого судді, який у відповідності до положень ст. 3 ч. 1 п. 18 КПК України здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий, або прокурор повинен надати потерпілому ті матеріали досудового розслідування для ознайомлення, що не містять відомостей про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання слідчого Соборного ВП ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснюєш досудове розслідування у кримінальному провадженні надати представнику потерпілого адвокатові ОСОБА_4 для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0004117 від 19.08.2013р.

Вимоги скарги в частині визнання бездіяльності слідчого, яка полягає у не розгляді у передбачений законом строк клопотання представника потерпілого, не підлягає задоволенню, оскільки означені вимог не узгоджуються з повноваженнями слідчого щодо здійснення судового контролю, який полягає в ухваленні рішень у відповідності до приписів ч. 2 ст. 307 КПК України про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання надати для ознайомлення матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0004117 від 19.08.2013р. задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого або іншу уповноважену особу СВ Дніпровського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004117 від 19.08.2013р. надати представнику потерпілого ОСОБА_3 адвокатові ОСОБА_4 для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0004117 від 19.08.2013р.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1