Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

04 травня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції із Радивилівським районним судом Рівненської області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_4 (далі прокурор) на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0000001 відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Звільнено ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання. Речовий доказ, а саме бензопилу марки «Енергомаш ПТ-9937Б», яку передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , вирішено повернути останньому у власність. Крім того, прийнято рішення стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в розмірі 286 (двісті вісімдесят шість) грн. за проведення судової товарознавчої експертизи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_5 та доведеність винуватості останнього у вчиненому злочині, вважає звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України таким, що не відповідає закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом першої інстанції визнано пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування збитків потерпілому, посередню характеристику по місцю проживання, однак прокурор з даним фактом не погоджується та доводить, що такі обставини спростовуються матеріалами кримінального провадження. Також стверджує, що призначене судом першої інстанції покарання не буде сприяти виправленню ОСОБА_5 та попередженню вчинення останнім нових злочинів.

За вироком суду, 31 грудня 2017 року у ранкову пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , з метою крадіжки бензопили марки "Енергомаш ПТ-9937Б", яка належить ОСОБА_9 , через відчинену хвіртку, увійшов на подвір`я господарства ОСОБА_9 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 . Перебуваючи на подвір`ї вищевказаного господарства, ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, шляхом відчинення вхідних дверей, проник до підсобного приміщення і усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власника майна, а також, переконавшись в тому, що його неправомірні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно викрав з підсобного приміщення бензопилу марки "Енергомаш ПТ-9937Б". Станом на 31.12.2017 року вартість викраденої бензопили могла становити 1805 грн. 60 коп. Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1805 грн. 60 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка приймає участь при апеляційному перегляді вироку щодо підтримання апеляційної скарги прокурора у повному обсязі та часткового скасування вироку суду першої інстанції у частині призначеного покарання обвинуваченому, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення та просили залишити без змін вирок суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, наведені прокурором доводи в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку про залишення оскаржуваного вироку без змін з таких підстав.

Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На переконання колегії суддів оскаржуваний вирок суду відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального закону, та вони були дотримані судом першої інстанції.

Так, із апеляційної скарги прокурора на вирок убачається оспорювання висновків суду першої інстанції щодо призначеного розміру основного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, з висловленою вимогою про призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки реально без звільнення його від відбування цього покарання, тобто прокурор не погоджується із прийнятим судом рішенням про звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання.

З доводами прокурора колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому колегія суддів вважає, що інститут призначення судом особі покарання за вчинений злочин та інститут звільнення особи від відбування такого покарання з випробуванням не є тотожними, закріпленими у законі України про кримінальну відповідальність інститутами, а порядок призначення особі покарання за вчинений злочин та доцільність прийняття рішення про звільнення від відбування призначеного покарання особі, здійснюється з урахуванням обставин справи та комплексу пом`якшуючих таке покарання особі обставин.

Прокурор вважає, що приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням у ході ухвалення вироку, є незаконним, оскільки суд, визнаючи пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування збитків потерпілому, посередню характеристику по місцю проживання, не дав їм належну оцінку.

Із оскаржуваного вироку суду вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому суд врахував як обставини, що його пом`якшують щире каяття обвинуваченого у скоєному, добровільне відшкодування збитків потерпілому, а також взяв до уваги, що він за місцем проживання характеризується посередньо. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції доцільно врахував і оцінив у їх сукупності ці обставини та дійшов вірного висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Також колегія суддів вважає, що прокурором в апеляційній скарзі жодним чином не спростовано враховані судом першої інстанції пом`якшуючі обставини, а також не наведено жодних переконливих тверджень, які б поставили під сумнів висновки суду щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Разом з тим, прокурор зазначає в апеляційній скарзі, як негативну характеристику обвинуваченого те, що він неодноразово судимий, хоча ця судимість і погашена в установленому законом порядку, згідно вимог ст.89 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2010 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 935 гривень.

Однак, за вимогами п.5 ч.1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Виходячи з вищевикладеного, колегією суддів встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.89 КК України, вважався особою, що не має судимості.

З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість застосування до обвинуваченого положень ст..75 КК України.

А тому, колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції та рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та для ухвалення апеляційним судом нового вироку у цій частині та призначення такого виду покарання ОСОБА_5 реально, на строк 3 (три) роки, відсутні.

Крім того, як вбачається із журналу та технічного запису судового засідання, потерпілий ОСОБА_9 висловив свою думку щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , заявивши при цьому, що жодних претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має та просив його суворо не карати.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_5 повністю відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України та є законним, обгрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування чи зміни за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

ВирокДемидівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0000001 відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргупрокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3