Справа № 357/2454/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000084 внесеного до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

УСТАНОВИВ:

згідно клопотання прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 просив: кримінальне провадження № 0000084 внесене до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Мотивував його тим, що у кримінальному провадженні № 0000084 внесеному до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, особу, яка вчинила злочин не встановлено.

ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 посилаючись на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000084 внесеному до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України проведене поверхнево, без дотримання вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин вчиненого злочину.

Судом встановлено, що згідно витягу, до ЄРДР 13 жовтня 2014 року внесені відомості про кримінальне провадження № 0000084.

Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення: посадові особи МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ не виконують рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 02 вересня 2019 року.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 382 КК України.

Особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не виявлено.

Згідно ч. 1 ст. 382 КК України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Отже, злочин передбачений ч. 1 ст. 382 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Отже, зважаючи на те, що санкція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить три роки.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Отже, кримінальне провадження закривається судом у підготовчому судовому засіданні, за клопотанням прокурора, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Разом з тим, згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Отже, слідчий, прокурор зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Натомість, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000084 внесеному до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України взагалі не допитувались особи, які пов`язані із виконанням постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2013 року та з 03 грудня 2015 року слідчих дій спрямованих на виявлення доказів для доказування обставин визначених ч. 1 ст. 91 КПК України не вживалось.

Отже, слідчим, прокурором належним чином не здійснювались заходи для встановлення події кримінального правопорушення, особи, яка його вчинила та щодо виявлення доказів для доказування обставин визначених ч. 1 ст. 91 КПК України.

За таких обставин, закриття кримінального провадження № 0000084 внесеному до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме загальним засадам встановленим КПК України а саме верховенству права, законності, публічності та не відповідатиме завданню кримінального провадження передбаченого ст. 2 КПК України.

Таким чином, клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000084 внесеного до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, суд вважає за необхідне залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 284, 314, 392-394, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000084 внесеного до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, задовольнити.

Повернути кримінальне провадження № 0000084 внесене до ЄРДР 13 жовтня 2014 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений - 30 червня 2020 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1