ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/110/20 Справа № 211/8040/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею не перевірено обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину.
Посилається на те, що слідчим суддею порушено ст. 17 КПК України, оскільки формулювання в ухвалі з огляду на вчинення злочину свідчить про порушення суддею презумпції невинуватості ОСОБА_7 та забезпечення доведеності вини.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що нібито встановлено обґрунтованість підозри, але не вказано жодного доказу, який-би свідчив про причетність до вчинення злочину ОСОБА_7 .
Вважає, що надуманим є посилання слідчого судді на можливість вплинути на інших підозрюваних, які знаходяться в Державній установі Криворізька установа виконання покарань № 3 та позбавлені можливості вільного пересування.
Зазначає, що твердження слідчого судді про перешкоджання виконанню процесуальних рішень та вироку взагалі свідчить про грубе порушення підстав застосування запобіжного заходу та ініціювання суддею іншої мети, яка суперечить ст.177 КПК України.
Вважає зазначення слідчого судді про відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків помилковим, оскільки в матеріалах провадження наявні характеристики, довідки з місця проживання, інформація з місця реєстрації та копії паспортів про наявність у ОСОБА_7 родини і міцних соціальних зв`язків.
Також твердження про можливість настання негативних наслідків для підозрюваного і для інших осіб у разі застосування цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 є хибним та спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах провадження, а саме: письмовою заявою рідного батька ОСОБА_7 , який є власником зазначеного будинку, що свідчить про наявність постійного місця проживання, наявності родини, якою є його рідні батьки.
Крім того, посилання на тяжкість покарання за первинною кваліфікацією злочину не може слугувати єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без альтернативного запобіжного заходу та порушує вимоги КПК України.
Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 рокубуло задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 22 години 15 хвилин 23 грудня 2019 року до 22 години 15 хвилин 20 лютого 2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, в разі доведення вини йому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавленням волі, він офіційно не працює, на утриманні дітей та осіб похилого віку не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, до вчинення злочину проживав не за місцем реєстрації, а як повідомив суду підозрюваний, де прийдеться, з огляду на вчинення злочину групою осіб, перебуваючи на волі, може впливати на інших підозрюваних, а також потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, сховати, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, отже , залишаючись на свободі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків та потерпілих, може сховати, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини по кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень та вироку, що свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Крім того, відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації ОСОБА_7 , оскільки сам підозрюваний повідомив про те, що після повернення з Польщі через свій характер та відносини з батьками не проживав за місцем реєстрації, а тому визначене місце для відбуття домашнього арешту може мати негативні наслідки як для підозрюваного, так і для інших осіб, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 березня 1984 року у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:протоколом огляду місця події від 23 грудня 2019 року; протоколами огляду трупу від 23 грудня 2019 року; протоколами додаткового огляду трупу від 23 грудня 2019 року; постановою про визнання речових доказів, відповідно до якої визначено речовим доказом вилучені у ОСОБА_7 пара кросівок зі слідами речовини бурого кольору (а. п. 22), а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 злочину, не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків того, що підозрюваний може: - переховуватися від органів досудового розслідування; - незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків та потерпілих; - сховати, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину групою осіб, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не проживає, відповідно до клопотання слідчого по вказаному кримінальному провадженню вилучені не всі речові докази, на утриманні дітей та осіб похилого віку не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний має батьків, а тому у нього наявні міцні соціальні зв`язки та є постійне місце проживання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, підозрюваний сам повідомив про те, що після повернення з Польщі через свій характер та відносини з батьками, він не проживав за місцем реєстрації, а проживав де прийдеться, а тому зазначене не може свідчити про міцність соціальних зв`язків та наявність постійного місця проживання.
Посилання захисника на відсутність ризику незаконного впливу на інших підозрюваних, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб та може перешкоджати об`єктивному розслідуванню цього кримінального провадження.
Твердження захисника про порушення суддею презумпції невинуватості не є слушним, оскільки слідчим суддею зазначено про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 1, 12 ч. 2 ст.115 КК України, а посилання в ухвалі на вчинення злочину стосується неконкретизованої групи осіб, що не свідчить про порушення прав ОСОБА_7 , та порушення положень, передбачених ст. 17 КПК України.
Доводи захисника щодо зазначення слідчим суддею в своєму рішенні про перешкоджання підозрюваним виконанню процесуальних рішень та вироку, не свідчать про грубе порушення слідчим суддею норм КПК України в частині мети застосування запобіжних заходів, якою відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання покладених процесуальних обов`язків.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності вказаних ризиків є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він офіційно не працює, на утриманні дітей та осіб похилого віку не має, до вчинення злочину проживав не за місцем реєстрації, та обґрунтовано дійшов висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, з чим погоджується колегія суддів.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Що стосується посилання захисника на неправильний час дії ухвали слідчого судді, то відповідно до протоколу затримання ОСОБА_7 було затримано 23 грудня 2019 року о 22 годині 15 хвилин, інший час затримання не підтверджується наявними матеріалами провадження.
Крім того, згідно із положеннями ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до частин 1, 3 статті 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.
Враховуючи зазначене, час дії ухвали не перевищує 60 днів, тому як підозрюваного було затримано 23 грудня 2019 року, а строк тримання під вартою діє до 20 лютого 2020 року у межах шестидесяти днів, тобто до 24 години 00 хвилин.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 рокущодо ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :
_____________ _________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3