Справа № 373/2236/19
УХВАЛА

24 лютого 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 186 КК України.

До обвинуваченого на підставі ухвали слідчого судді застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою суду від 27 грудня 2019 року. Строк дії запобіжного заходу закінчується 24 лютого 2020 року.

У ході судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

В обґрунтування свого клопотання посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість переховування від суду, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, за що передбачено покарання на строк від 4 до 6 років; вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 неодноразово судимий, в тому числі і за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став та обгрунтовано обвинувачується у вчиненні двох умисних злочинів; незаконний вплив на свідків та потерпілого, оскільки свідки та потерпілі є жителям одного міста, злочини вчиненні із застосуванням насильства.

Потерпілий ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 вважають, що клопотання задоволенню не підлягає. Наявність зазначених прокурором ризиків нічим не підтверджено: обвинувачений не переховувався, даних, що намагався вплинути на свідків, не надано, судовий розгляд даного кримінального провадження вже розпочато, потерпілого та одного із свідків вже допитано. ОСОБА_4 має цивільну дружину та сина, позитивно характеризується за місцем проживання. Крім того, і він особисто, і його цивільна дружина мають незадовільний стан здоров`я.

Захисник вважає, що є всі підстави змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, про що заявив відповідне клопотання, яке було підтримане обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_2 заперечує проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт із зазначених ним при оголошенні клопотання про продовження дії такого запобіжного заходу підстав.

Потерпілий ОСОБА_3 підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено обставини, достатність доказів існування яких суд зобов`язаний встановити при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слід перевіряти наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою,

Відповідно до вимог п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків чи потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризиків, які існували на час обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову обвинувачується у вчиненні двох умисних кримінальних правопорушень, що свідчить про можливість вчиняти ним інші кримінальні правопорушення.

Він офіційно не одружений, доказів наявності на його утриманні неповнолітніх дітей суду не надано, за місцем проживання характеризується негативно, що в сукупності свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків та про можливість ухилення від суду.

При цьому суд не бере до уваги подані захисником ОСОБА_5 наступні документи: свідоцтво про народження ОСОБА_7 , оскільки воно не підтверджує батьківство ОСОБА_4 по відношенню до дитини; акти та характеристику, що видані депутатом ОСОБА_8 , оскільки вони виготовленні на бланках, які на час їх видачі 13.02.2020 не відповідають офіційній назві органу місцевого самоврядування, депутатом якого є ОСОБА_8 ; довідку про склад сім`ї ОСОБА_4 , оскільки вона видана на підставі вищезазначених актів депутата.

Щодо ризику впливу на свідків та потерпілого, слід зазначити наступне. ЄСПЛ в своєму Рішенні в справі «Летельє проти Франції» (пункт 39) зазначив, що «Суд визнає, що реальна небезпека вчинення тиску на свідків могла таки бути на початку цієї справи, але вважає, що з часом вона значно зменшилася і в решті зникла зовсім». В даному кримінальному провадженні триває судовий розгляд, потерпілий ОСОБА_3 вже допитаний. Тому суд вважає, що ризик впливу на потерпілого зник. Разом з тим, ще не допитано всіх свідків, а з врахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження, вважаю, що ризик впливу на свідків наявний. Крім того, злочин вчинений із застосуванням насильства, обвинувачений, перебуваючи на волі, може вливати на останніх з метою зміни останніми своїх показів.

Таким чином, суд вважає, що клопотання містить обставини справи, які б змусили дійти до висновку про актуальність законодавчо визначених підстав для продовження строку тримання особи під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на даній стадії процесу. Підстав змінювати запобіжний захід на домашній арешт не вбачається.

При цьому суд не бере до уваги подану захисником ОСОБА_5 довідку про наявність у ОСОБА_4 певного захворювання, оскільки вона не підтверджує неможливість утримання його під вартою та отримання кваліфікованої медичної допомоги в умовах СІЗО.

Дані обставини в сукупності дають підстави стверджувати про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Таким чином, обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відпала, не встановлено, підстав змінювати запобіжний захід обвинуваченому не вбачається, заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходи ризики продовжують існувати.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається щодо злочину, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст.177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) діб, тобто з 24 лютого 2020 року по 23 квітня 2020 року включно, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1