ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6750/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/161/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001034 від 23 квітня 2020 року, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та застосовано до стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 01.07.2004 року вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 27.11.2007 року вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23.01.2008 року вирок змінено та засуджено ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

06.08.2014 року вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців та 2 днів обмеження волі;

15.03.2018 року вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

09.12.2019 року вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці до 25 червня 2020 року, який обчислювати з моменту фактичного затримання та врахувати час затримання з 24 квітня 2020 року до 27 квітня 2020 року та час затримання з 29 квітня 2020 року.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, яку можна внести до постановлення ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.

У випадку внесення застави, покладено на ОСОБА_7 , наступні обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 25 червня 2020 року.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчим відділом Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001034 від 23 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 квітня 2020 року, близько 05:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на сьомому поверсі будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно та переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом віджиму вікна, проник в приміщення сушарки вказаного будинку, звідки таємно викрав велосипед торгівельної марки 29 Kinetic stormіз номером рами НОМЕР_1 , внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 5500 гривень.

24.04.2020 року ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст.208 КПК України.

24.04.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

30 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 зазначає про незаконність ухвали слідчого суді Тернопільського міськрайонного суду від 30 квітня 2020 року про обрання йому запобіжного заходу, з тих мотивів, що ним було заявлено відвід слідчому-судді, який розглянуто з порушенням вимог КПК України.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 30 квітня 2020 року відносно, якою йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими судом першої інстанції доказами.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно ухвалив рішення про задоволення клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_7 .

При обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею належним чином мотивовано наявність вказаних ризиків в контексті необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 ..

Зокрема, судом першої інстанції правильно враховано особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення і про стійку протиправну поведінку підозрюваного, як ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України.

При цьому, слідчим суддею також застосовано положення ч.3 ст.183 КПК України та визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, а також вимоги ч.5 ст.194 КПК України щодо визначення обов`язків, які будуть покладені на ОСОБА_7 у разі внесення застави.

Що стосується доводів апелянта про порушення порядку розгляду заявленого ним клопотання про відвід судді, як підставу для скасування ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Як слідує з матеріалів провадження, розгляд клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_12 розглядався суддею, який був визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України, з дотриманням вимог ст.81 КПК України, з участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 і по своїй суті таке рішення є правильним.

Таких порушень, які були б істотними та свідчили про порушення прав підозрюваного чи недотримання вимог кримінального процесуального законодавства колегією суддів не встановлено.

Підстав для дослідження доказів по справі в порядку ч.3 ст.404 КПК України, про що підозрюваний ОСОБА_7 заявив клопотання в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає, оскільки такі докази повинні розглядатися судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 30 квітня 2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 , не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.