Справа № 761/9366/20
Провадження №1-кп/761/2131/2020
В И Р О К
іменем України

05 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши під час підготовчого розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000681 від 23 жовтня 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісці Кременецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , будучи лікарем-урологом поліклінічного відділення Комунального закладу Київської обласної ради «Київського обласного онкологічного диспансеру», вищої кваліфікаційної категорії, кандидатом медичних наук, виконуючи професійну функцію лікаря, а саме здійснював прийом особи, яка направлена для проходження медичного обстеження з визначенням діагнозу для подальшого отримання направлення для проходження медико-соціальної експертизи від лікувально-профілактичного закладу, перебуваючи в кабінеті № 18 Комунального закладу Київської обласної ради «Київського обласного онкологічного диспансеру», за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 1-А, в ході обстеження ОСОБА_6 , який звернувся до нього із направленням Комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівської центральної лікарні» від 16 жовтня 2019 року для опису хвороби та заключення з кінцевим діагнозом для подальшого направлення на медико-соціальну експертизу, висловив останньому вимогу про надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в розмірі 2000 доларів США (згідно курсу Національного банку України станом на 05 листопада 2019 року становить 49 580 гривень) за заключенням з кінцевим діагнозом для подальшого направлення на медико-соціальну експертизу.

Так, 17 жовтня 2019 року в ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за швидке та позитивне вирішення питання з отриманням заключення з кінцевим діагнозом для подальшого направлення на медико-соціальну експертизу.

У подальшому, 05 листопада 2019 року о 13 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , продовжуючи здійснювати функції лікаря, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи в кабінеті № 18 Комунального закладу Київської обласної ради «Київського обласного онкологічного диспансеру» за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 1, висловив ОСОБА_6 вимогу про надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в розмірі 2000 доларів США (згідно курсу Національного банку України станом на 05 листопада 2019 року становить 49 580 гривень) та одержав їх від останнього в розмірі 2000 доларів США (згідно курсу Національного банку України станом на 05 листопада 2019 року становить 49 850 гривень), за отримання заключення з кінцевим діагнозом для подальшого направлення на медико-соціальну експертизу.

Згідно з оголошеною у судовому засіданні угодою про визнання винуватості від 19 березня 2020 року, укладеною між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 , під час досудового розслідування та в перебігу судового провадження останній повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК Українив обсязі та за обставин, викладених у обвинувальному акті від 19 березня 2020 року та добровільно погодився на укладання угоди про визнання винуватості, при цьому ОСОБА_3 зобов`язується у подальшому беззастережно визнавати свою винуватість в обсязі обвинувачення.

Тим самим, на час розгляду справи в суді, встановлено достатність фактичних даних для визнання винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в одержані працівником установи, який не є службовою особою, неправомірної вигоди за вчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник в установі, в інтересах того хто пропонує, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354КК України.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 також просили суд про затвердження угоди про визнання винуватості.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, колегією суддів під час судового засідання з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє зміст положення п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того встановлено, що ОСОБА_3 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження цієї угоди судом.

Також судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторонам угоди зокрема відомо та зрозуміло про обмеження їх прав на оскарження вироку у разі її затвердження.

Аналізом сукупності досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження також встановлено, що прокурором при вирішенні питання про укладення цієї угоди про визнання винуватості правильно та у відповідності до вимог ст. 470 КПК України враховано наступні обставини:

Ступінь та характер сприяння обвинуваченого у розслідуванні кримінального провадження щодо ОСОБА_3 розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у повідомленні ним про всі обставини вчинення кримінального правопорушення, його роль у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_3 активно сприяв та сприяє встановленню обставин кримінального провадження;

характер і тяжкість обвинувачення (підозри) вчинення ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, який віднесений до категорії невеликої тяжкості;

наявний значний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, закріпленні доказової бази, що забезпечується шляхом надання визнавальних показань ОСОБА_3 .

Умовами угоди правильно враховано, що ОСОБА_3 щиро розкаюється в скоєному, критично оцінює свою кримінально-карану поведінку, в тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

Крім цього, при укладенні угоди вірно враховано, що ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, його вік, сімейний стан, позитивно характеризувався за місцем роботи, а також інші обставини, які його характеризують.

Встановлено обставину, яка, згідно з вимогами ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття.

Вказані вище обставини, на переконання суду, істотно впливають та вказують на допустимість прийняття позитивного рішення щодо затвердження угоди про визнання винуватості з можливістю при цьому застосування покарання за вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, визначеного умовами угоди у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і, що угода відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим вона підлягає затвердженню.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлено. Підстав для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

При цьому, 14 листопада 2019 року з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні накладено арешт на тимчасове вилучене майно під час затримання ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме: грошові кошти в сумі 2000 доларів США.

У зв`язку з затвердженням угоди про визнання винуватості та відсутністю збитків від скоєння кримінального правопорушення, вказане майно підлягає звільненню з під арешту та поверненню фінансовій частині СБ України.

Долю речових доказів підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 474-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 19 березня 2020 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.
На підставі угоди про визнання винуватості від 19 березня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений на грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які зберігаються в фінансовій частині СБ України, звільнивши таке майно з під арешту та передати до фінансової частини СБ України.

Речові докази: - мобільний телефон марки LG з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за номером - НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 та ІМЕІ 2 НОМЕР_3 ; два металеві та один магнітний ключ; два паперових листка з чорновими записами; грошові кошти в сумі 3222 гривень та металеві монети (1 гривня, 50 копійок та дві по 25 копійок); банківські картки АК «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_3 за № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 ; картка киянина видана на ім`я ОСОБА_3 за № НОМЕР_6 ; пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_7 , серія та номер НОМЕР_8 ; грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) грн., 262 000 (двісті шістдесят дві) тисячі грн.; грошові кошти в сумі 11 400 (одинадцять тисяч чотириста) грн.; 570 (п`ятсот сімдесят) ЄВРО; 4794 (чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири) долари США (передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3 ) - залишити у володінні та розпорядженні ОСОБА_3 ; довідка на МСЕК № 4713, консультативний висновок № 6199, довідку на ЛКК № 4712 та консультативний висновок за результатом КТ - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням положень ст.ст. 394, 424, 469, 474 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Києва ОСОБА_1