Справа № 708/108/18
Номер провадження № 1-кп/708/1/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року

Чигиринський районний суд, Черкаської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого- ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
психолога - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полуднівка,Чигиринського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруденого, пенсіонера, не війьковозобов`язаного, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не являється, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 06 серпня 2016 року о 10 годині 10 хвилин, керуючи власним автомобілем «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по правій смузі проїжджої частини вул..Б.Хмельницького, м.Чигирин, в напрямку від вул..Шевченка до вул..Князя Вишневецького, здійснюючи маневр розвороту ліворуч, проявив неуважність, не встежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, крім того в порушенні п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, змінюючи напрямок руху, завчасно не зайнявши відповідне крайнє положення на проїжджій частині, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр розвороту ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «QINGQI» без р.н., під керуванням ОСОБА_10 , що рухався в попутному напрямку.

В наслідок порушення Правил безпеки дорожнього руху України водієм автомобіля ОСОБА_4 , пасажир мотоцикла малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням, згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/1880 від 26.09.2016 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «М-21251», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , а саме пп. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №4/817 від 18.07.2017 року, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що він , 06.08.2019 року будучи по вул. Б.Хмельницького м. Чигирин, впевневшись, що з однієї та іншої сторони не було транспортних засобів, хотів зробити маневр розвороту, щоб їхати у зворотньому напрямку,однак почув удар з лівого боку машини - то був мотоцикл ОСОБА_10 . Цивільний позов не визнав у повному обсязі за його безпідставністю.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується наступними доказами:
показаннями потерпілого ОСОБА_6 , про те, що 06.08.2016 року, він перебуваючи на задньому сидінні мотоцикла під керуванням ОСОБА_10 , рухаючись по вул. Б.Хмельницького м. Чигирин , він висунувши голову набік, побачив, що "Москвич" під керуванням обвинуваченого, почав розвертатись ліворуч у зворотній бік дороги, перекривши мотоциклу, на якому він перебував та який рухвався близько 60-50 км/год, проїжджу частину, внаслідок чого і сталося ДТП, в результаті якої йому спричинено тілесні ушкодження, додавши, що раніше він у ДТП не потраплляв, цивільний позов підтримує повністю;
показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_7 про те, що його син, дійсно у ДТП раніше не потрапляв, цивільний позов підтримує повністю;
показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 06.08.2016 року він перебував у якості понятого, ДТП самого не бачив, а бачив, що мотоцикл лежав ліворуч, а "Москвич" переїхав смугу руху;
показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 06.08.2016 року він, перебуваючи за кермом мотоцикла, позаду якого сидів потерпілий ОСОБА_6 , рухаючись по центральній вулиці Б.Хмельницького м.Читгирин за 50 метрів від нього, автомобіль «М-21251» під керуванням обвинуваченого, що стояв на узбіччі справа, почав рухатись і несподівано почав виконувати маневр розвороту , внаслідок чого він загальмував, але не встиг зупинитись , виїхавши на зустрічну смугу, щоб уникнути ДТП, однак в"їхав у "Москвича", який перетнув осьову та був уже на зустрічній смузі;
показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що вона, 06.08.2016 року по вл. Б.Хмельницького м.Чигирин, перебуваючи у машині обвинуваченого, який є її чоловіком бачила, що він зі стоянки здійснив розворот;
показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 06.08.2016 року він був на місці ДТП по вул.Б.Хмельницького м.Чигирин та бачив, що обвинувачений, який є чоловіком його рідної сестри, почав маневр розвороту у протилежний напрямок, але в один прийом той не зміг розврнутись та зупинвсь біля бордюра, де в цей момент їхав мотоцикл та вдарив машину водія внаслідок чого водій мотоцикла та його пачажир, який сидів ззаду, перелетіли через капот "Москвича". Як спочатку їхав та перебував мотоцикл він не бачив, оскільки сидів у своїй машині за 50 метрів до ДТП;
показаннями експерта ОСОБА_14 , який в судовому засіданні підтвердив свій висновок від 18.07.2017 року за №4/817 та пояснив, що водій автомобіля «ІЖ-21251», повинен був діяти у відповідності до вимог пп.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, а тому на момент виникнення небезпеки руху водій мотоцикла «QINGQI» не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем. Свій висновок підтримав повністю;
даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого зафіксовано положення автомобіля «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , та мотоцикла «QINGQI», без номерного знака, в момент скоєння ДТП, а також фототаблицею (а.п. 10-14, 15-27, т. 1);
даними протоколів огляду транспортних засобів - автомобіля «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , та мотоцикла «QINGQI», без номерного знака, згідно до яких деталі ходової частини рульового керування та робочої гальмової системи обох транспортних засобів під час огляду перебували у справному стані (а.п. 35-36, т. 1);
даними висновку експертизи технічного стану № 4/1461 від 08.12.2016 року, згідно до якого до моменту ДТП деталі ходової частини та робочої гальмової системи автомобіля «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , перебували в працездатному (робочому) стані, з`ясувати чи перебувало рульове керування автомобіля «М-21251», державний номер НОМЕР_1 ,в працездатному стані до моменту ДТП не представляється можливим по причині виявлення руйнування корпусу картеру рульового механізму та неможливості встановлення часу виникнення даної несправності (а.п. 88-91, т. 1);

даними висновку експертизи технічного стану № 4/1460 від 14.11.2016 року, згідно до якого до моменту ДТП елементи рульового керування, ходової частини та робочої гальмової системи мотоцикла «QINGQI», без номерного знака, перебували в працездатному (робочому) стані (а.п. 102-105, т. 1);

даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1880 від 26.09.2016 року, згідно до якого у ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: закритий перелом середньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вказана травма виникла від дії тупого предмету та по давності виникнення може відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи (а.п. 114, т. 1);
результатами слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_4 від 20.10.2016 року, який відтворив обставини скоєння ДТП (а.п. 167-170, т. 1);
результатами слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_10 від 20.10.2016 року, який відтворив обставини скоєння ДТП (а.п. 175-178, т. 1);
даними висновку судово-транспортно-трасологічної експертизи № 4/261 від 04.04.2017 року, відповідно до якого під час зіткнення в первинний контакт вступало переднє ліве крило автомобіля «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , та переднє колесо мотоцикла «QINGQI», без номерного знака, з подальшим його розвертанням проти годинникової стрілки по напрямку його руху та контактування правою стороною вісі заднього колеса з лівими передніми дверима автомобіля «М-21251» на відстані близько 40 см від опорної поверхні, при цьому визначити кут між повздовжніми вісями вище зазначених транспортних засобів не представляється можливим, у зв`язку з чим неможливо експертним шляхом встановити як саме розташовувались вище зазначені транспортні засоби відносно елементів проїзної частини та місця зіткнення в момент первинного контактування один з одним.
Зіткнення мотоцикла «QINGQI», без номерного знака, з автомобілем «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , відбулося на зустрічній смузі проїзної частини вул. Б. Хмельницького в м. Чигирині по напрямку руху мотоцикла «QINGQI», в кінці сліду гальмування коліс мотоцикла «QINGQI»(а.п.212-218, т. 1);
даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/894 від 25.05.2017 року, згідно до якого тілесні ушкодженняу ОСОБА_6 , які відмічені у висновку експерта № 02-01/1880 від 26.09.2016 року, могли бути отримані при обставинах, відмічених у фабулі постанови слідчого.

Між тілесними ушкодженнями, які ОСОБА_6 отримав під час дорожньо-транспортної пригоди 06.08.2016 року та повторним переломом великогомілкової кістки правої гомілки, що мав місце 14.01.2017 року, відсутній причинний зв`язок (а.п. 9-10, т. 2);
результатами слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 від 19.04.2017 року, які відтворили обставини скоєння ДТП (а.п. 16-18,т. 2);
даними висновку судово-автотехнічної експертизи № 4/817 від 18.07.2017 року, відповідно до якого в дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди, за обставин, зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи, в діях водія автомобіля «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху України, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходився виїзд зазначеного автомобіля на смугу руху мотоцикла «QINGQI», без номерного знака, в момент, коли водій мотоцикла ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця ДТП (а.п.29-34, т. 2);
речовими доказами - автомобіль «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_15 , мотоцикл «QINGQI», без номерного знака, - власником якого є ОСОБА_10 (а.п. 161-164 т.1).
Сукупністю досліджених у судовому засіданні вищевказаних доказів, які узгоджуються між собою, повністю спростовується твердження обвинуваченого в судовому засіданні щодо відсутності його вини у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме внаслідок того, що обвинувачений ОСОБА_4 , здійснюючи маневр розвороту ліворуч, проявив неуважність, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, не зреаґувавши на її зміни, в порушенні п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, змінюючи напрямок руху, завчасно не зайнявши відповідне крайнє положення на проїжджій частині, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр розвороту ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «QINGQI» без р.н., під керуванням ОСОБА_10 , що рухався в попутному напрямку, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_6 , будучи пасажиром мотоцикла, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Невизнання своєї вини обвинуваченим суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, яке знайшло своє підтвердження так як порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку із наслідками, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого свідків та експерта, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та проаналізувавши ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_4 винуватим в інкримінованому йому злочині та кваліфікує його дії за частиною 1 статтею 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Показання свідка ОСОБА_12 яка є дружиною обвинуваченого , в частині того, що у діях обвинуваченого ОСОБА_4 , як водія транспортного засобу порушень ПДР не було , суд вважає неспроможними, оскільки свідок була пасажиром автомобіля, про її обізнаність ПДР суду не доведено, а досліджені судом USB флеш-карти з зображеннями фотокарт, копії яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження про розташування авто та мотоцикла ввідносно елементів проїздної частини та місця винекнення в момент первинного контактування один з одним суперечать вищевказаним протоколу огляду місця події та план - схемі ДТП, які підписані самим обвинуваченим, ( а.с. 116-119; 121, т.5), а тому суд відкидає такі докази сторни захисту як недопустимі.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини свідка ОСОБА_10 , який почав виконувати маневр ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення, суд вважає недостовірними і розцінює як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення.
Посилання сторони захисту на наявність розбіжностей між показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілого, свідка ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з приводу різних відстаней, то показання в цій частині є оціночними, не точними, можуть мати відхилення від дійсності, оскільки ні потерпілий ні свідки не мали технічних можливостей оцінити і чітко визначити такі відстані під час руху транспортних засобів, у зв`язку з чим вважати показання вказаних учасників справи неправдивими лише з цих підстав не можна.
Що стосується посилань сторони захисту на неправдивість показань потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 вказаних ними величин щодо швидкості руху мотоцикла, то зазначає, що вказані показання є оціночними і не можуть свідчити про недостовірність показань в цілому внаслідок можливої допустимої помилки потерпілого та свідка з цього приводу.
Щодо питання з приводу стану дороги, де сталося ДТП, то суд вважає, що за декілька років з моменту дорожньо-транспортної пригоди зазначений стан дорожнього покриття міг піддатися змін, насамперед внаслідок здійснення певних, навіть незначних, ремонтних робіт, тому достовірно оцінити такий стан на момент дорожньо-транспортної пригоди неможливо.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, форму вини обвинуваченого - вчинення злочину з необережності, відсутність будь-яких обставин, що пом`якшували би покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо малолітньої дитини, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, є учасником бойових дій,ветеран військової служби, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особою, що досягла пенсійного віку, за місцем проживання характеризований позитивно, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак хворіє на хворобу, що потребує особливого лікування (т.5а.а.п184), беручи до уваги надану в розпорядження суду досудову доповідь стосовно обвинуваченого та вважає за необхідне, враховуючи пенсійний вік і стан здоров"я обвинуваченого, призначити покарання саме у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховувуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, а саме: заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень та грубого порушення ПДР України, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого зазначеного додаткового покарання строком на 1 рік.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.
Однак, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України - особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Ураховуючи, що з дня вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, минуло більше трьох років, а також з огляду на відсутність в ході судового розгляду клопотань від учасників судового провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності , суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від основного та додаткового покарань за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі положень ст.49, ч.5 ст.74 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для його застосування судом не вбача.є.
По даному кримінальному провадженню в межах пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст. 286 КК України був заявлений цивільний позов .законного представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , Моторно (транспорте) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином на загальну суму 12149,09 гривень, з яких: 2149,09 гривень- витрати пов"язані з лікуванням потерпілого; 10000 - витрати на правничу допомогу та моральної шкоди завданої злочином на загальну суму 450684,00 гривень.
Цивільний відповідач ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги не визнав повністю, пославшись на свою невинуватість у вчиненні злочину.
У даному випадку Моторне (транспортне) страхове бюро України залучено у провадженні як цивільний співівідповідач, а саме відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.13 передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Співвідповідачі Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслало заперечення проти даного позову, оскільки виплата відшкодування потерпілій особі здійснюється на підставі положень ст.29,33,34,35,37,41 Закону Укрїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме ст.35 Закону роз`яснюється порядок звернення потерпілої особи до МТСБУ та якою передбачено, що для отримання відшкодування особа, яка має право на відшкодування подає МТСБУ відповідну заяву. З порушенням встановленого строку до МТСБУ звернувся лише винуватець ДТП ОСОБА_4 , лише через два роки після настання ДТП, а потерпілий взагалі не звертався з відповідною заявою, натомість право на отримання стахового відшкодування виникає у потерпілого лише з момету подання заяви про страхове відшкодування..
Однак, суд не погоджується з даною позицією з наступних підстав.
Так, цивільний відповідач ОСОБА_4 06.08.2016 року скоїв ДТП, керуючи автомобілем «М-21251", і на часі події має статус учасника бойових дій , звернувся із заявою до МТСБУ з виплатою страхового відшкодування.

У справі , що розглядається, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_4 було заподіяно шкоду здоров"ю потерпілого ОСОБА_6 у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості .

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15,16 ЦК України.

Законодавець передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного рішення.

Якщо ж особа впродовж строків, передбачених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1. статті 37 вищевказаного Закону подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Таким чином, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потрепілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із відповідною заявою не є обов"язковим.
Дане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду , викладеному у постанові від 19.06.2019 року, справа № 465/4621/16-к.
Так, статтею 22 вищевказаного Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю майну третьої особи.
А тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди у виді витрат пов"язаних з лікуванням потерпілого в сумі 2149,09 гривень, що підтверджена відповідними чеками та квитанціями наявними у матеріалах справи, висновоком судово-медичного експерта № 02-01/1880 від 26.09.2016 року підлягають стягненю саме з МТСБУ на користь позивача. Цивільними відповідачами не спростовано такі витрати та не надано доказів того, що понесені потерпілим витрати на вказану суму не були пов`язані з його лікуванням від злочину, вчиненого обвинуваченим.
Щодо заявленої позовної вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.
Так, у судовому засіданні зі сторони потерпілого подавались докази щодо заподіяння йому моральних страждань, що виразились у заподіянні тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, в звязку з чим потерпілий відчував фізичні страждання. Крім того були порушені його нормальні життєві зв"язки та психічне благополуччя, беручи до уваги , що він займався різними видами спорту. Враховуючи викладене, суд вважає, що потерпілому дійсно заподіяна моральна шкода. У своїй позовній заяві позивач посилаюється на висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №5247/18-27 від 14.02.2019 року (т.4 а.п. 119-123).
Однак, як вбачається даного висновку, розмір грошової компенсації завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок ДТП може дорівнювати грошовому еквіваленту у 108 мінімальних заробітних плат та носить рекомендаційний характер.
Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, відповідно до ст.23 вищевказаного Закону також є шкодою, заподіяною життю та здоров№ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Керуючись положеннями ч. 3 ст. 23, ч.1 ст. 1167 ЦК України, враховуючи те, що моральна шкода ОСОБА_6 завдана незаконними винними діями обвинуваченого ОСОБА_4 які перебувають у причинно-наслідковому звязку із завданою шкодою, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує доводи викладені в висновку експерта, а також те, що що моральну шкоду потерпілому завдано в результаті злочинних дій обвинуваченого та були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, вчинення злочину невеликої тяжкості, який не є насильницьким, форму вини відповідача, яка була необережною, а не умисною, характер і обсяг душевних та психічних страждань ОСОБА_6 , їх тривалість, тяжкість ушкодження здоров"я ступінь погіршення здібностей та порушення життєвих зв`язків потерпілого, навчання, а також вимоги розумності і справедливості, враховуючи особу відповідача, який та його дружина є особами похилого віку, його майновий стан, який є пенсіонером, керуючись принципом добросовісності цивільних правовідносин, співмірності заявлених вимог, суд вважає, що розмір моральної шкоди, спричиненої протиправними діями ОСОБА_4 має бути оцінений саме у розмірі 20 000 гривень, а тому позо в цій частині підлягає частковому його задоволенню.
З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 107,46 гривень (5% від розміру страхової суми - 2149,09 ) - з Моторно (транспортне) страхове бюро України , а 19892,54 гривні - з ОСОБА_4 .

Що стосується відшкодування матеріальної шкоди 10000 гривень, пов"язаних із витратами на правову допомогу, то дані витарти не є матеріальною шкодою, а є процесуальними витратами.

Так, відповідно до п.1 ч.1 статті 118 КПК України - процесуальні витрати складаються з витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Судом встановлено, що відповідно до догоаору № 53 від 08.02.2018 року законний представник потерпілого - ОСОБА_7 уклав угоду з адвокатом -предстаником ОСОБА_8 про надання правової допомоги, яка фактично сплачена законним предстаником потерпілого - адвокату ОСОБА_8 , в сумі 10000, що підтверджується відповідною квитанцією (т.3 а.п.50), а тому дана сума, необґгрунтованість якої учасниками судового розгляду не заперечувалась, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 .

На підставі вищенаведеного цивільний позов підлягає задоволенню частково.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення експертиз в сумі 5286,48 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 ( п"ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до положень ч.5 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_4 від основного та додаткового покарань за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2.ч.1 ст.49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоводьнити частково.

Стягнути з Моторно (транспортне) страхове бюро України на користь ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 2149 гривень 09 копійок.

Стягнути з Моторно (транспортне) страхове бюро України на користь ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі в сумі 107 гривень 46 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на кристь ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 19892 гривень 54 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на кристь ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертиз в розмірі 5286 гривень 48 копійок.
Речові докази автомобіль «М-21251», державний номер НОМЕР_1 , залишити у власності ОСОБА_4 , мотоцикл «QINGQI», без номерного знака, - залишити у власності ОСОБА_10 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1