ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/357/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 643/764/20
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000291 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000291 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та вважав доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи дані про особу підозрюваного та його належну процесуальну поведінку, вважав не доведеною стороною обвинувачення неможливість у застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу та просить ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначає, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не було враховано тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що само по собі може бути підставою для переховування підозрюваного. Залишено поза увагою той факт, що підозрюваний вину не визнає. Він може здійснювати вплив на працівників Департаменту, так як є керівником, та йому підпорядковуються підлеглі. Вказане у сукупності свідчить про наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та застосування обраного запобіжного заходу є безпідставним.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційні вимоги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти їх задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. З клопотання слідчого вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000291 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.
17.01.2020 року ОСОБА_8 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку обгрунтованість підозри підтверджується висновками експертиз від 08.01.2020 року, 17.01.2020 року, від 21.12.2019 року, протоколом допиту свідка від 07.08.2019 року, фотокопіями актів приймання виконаних робіт за підписом ОСОБА_8 .
Заперечення сторони захисту з цього приводу не спростовують правильності висновків, отриманих за результатами проведення судових експертиз, та в цілому встановлених на даний час слідством обставин. Слід вказати, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Інформація, виявлена органом досудового розслідування дає достатні підстави вважати, ОСОБА_8 може бути причетним до вказаних кримінальних правопорушень, оскільки ним підписані акти про приймання виконаних будівельних робіт, в яких зазначалися відомості щодо відходів фрезерування. Щодо відсутності складу кримінальних правопорушень, на що вказує захисник у своїх запереченнях, то вирішення питання щодо наявності чи відсутності всіх елементів складу злочину в діях особи, необхідних для притягнення її до кримінальної відповідальності, не входить до повноважень слідчого судді на даному етапі провадження.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо імовірної наявності в цьому кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кількох епізодів кримінальних правопорушень. Проте як обгрунтовано зазначено слідчим суддею вказаному ризику можливо запобігти іншими засобами, аніж застосуванням до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Інші ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, взагалі не вмотивовані. Лише посилання на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є недостатнім для висновку, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та впливати на інших учасників кримінального провадження.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Однак в даному випадку дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків та поведінка не підтверджують доводи клопотання щодо можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування. Апеляційний суд також приймає до уваги, що прокурором не було повідомлено будь-якої інформації про недотримання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків. В обгрунтування можливого здійснення впливу на свідків, експертів слідчий посилався на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що дає підстави вважати про його готовність чинити тиск на інших учасників, використовуючи злочинні зв`язки. Проте таке мотивування не доводить наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки як вказано вище мають оцінюватися всі обставини у своїй сукупності, а не лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, у клопотанні слідчого взагалі не вказано жодного доводу. Таким чином, враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено обставин, визначених п. 3 ч.1 ст. 194 КПК України, з огляду на дані про особу підозрюваного, рішення слідчого судді є обгрунтованим та підстав для його скасування за апеляційними доводами прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: