Справа № 727/5168/19
Провадження № 1-кп/727/101/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження /ЄРДР №0002441/ з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_5 , по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявила письмове клопотання про продовження терміну тримання під вартою та просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк утримання під вартою враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. При цьому, за ч.1 ст.187 КК України - законом передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а тому у відповідності з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. В обґрунтування продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 прокурор звертає увагу суду на наявність ризиків, які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які є його знайомими, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. А також, врахувати те, що після вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_6 змінив своє місце проживання, місцеперебування останнього було невідоме, в результаті чого органу досудового розслідування тривалий період часу не представлялось можливим вручити ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні останнім вищевказаних злочинів та зумовило вручення вказаного процесуального документу, у відповідності до ч.1 ст.278, ч.3 ст.111, ч.2 ст.135 КПК України.
На підставі викладеного, просить суд продовжити застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Сам обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора за безпідставністю, обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема цілодобовий домашній арешт. При цьому, обвинувачений просив врахувати те, що йому по Закону повинні у зв`язку з станом здоровя надати 3-тю групу інвалідності.
Захисник обвинуваченого звернувся до суду з окремим клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому. Вказує на те, що починаючи з 16.05.2019 року обвинувачений утримується під вартою. При цьому, протягом судового провадження виникли додаткові обставини, які, на думку адвоката, є підставою обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Так, згідно відповіді від 01.11.2019 року ув`язненому ОСОБА_6 встановлено діагноз: травматичне пошкодження ліктьового нерва на рівні лівого передплічча, показана операція ревізія та пластика лівого ліктьового нерва. Дане оперативне втручання не можливо провести в умовах медичної частини №33, а проводиться виключно в умовах спеціалізованого нейрохірургічного стаціонару.
Таким чином, сторона захисту, посилаючись на необхідність проведення хірургічної операції в умовах стаціонарного нейрохірургічного відділення, вважає, що подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи також із зниження суспільної небезпеки кримінального правопорушення, що пов`язане із примиренням із одним з потерпілих та повним відшкодуванням шкоди, не може бути виправданим.
Вказує, що при вирішенні питання про можливість зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під варту на цілодобовий домашній арешт по місцю проживання або по місцю знаходження КМУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» підлягають врахуванню наступні обставини: наявність зареєстрованого місця проживання; позитивні характеристики з місця ув`язнення; те, що він має на утриманні сім`ю - дружину та неповнолітню дитину; наявність хвороби; відношення обвинуваченого до скоєного.
На основі викладеного, просить суд замінити застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до 10.04.2020 року, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 18.03.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування до 16.05.2019 року. У вказаній ухвалі суду від 18.03.2019 року про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою зазначено обставини, які стали підставою для обрання останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.05.2019 року під час підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування до 13.07.2019 року.
Ухвалами Шевченківського районного суду м. Чернівці під час судового засідання обвинуваченому ОСОБА_6 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, востаннє до до 22.02.2020 року.
У вказаних ухвалах слідчого судді від 18.03.2019 року та суду від 14.05.2019 року про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою зазначено обставини, які стали підставами для обрання останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Станом на даний час судовий розгляд по суті даного кримінального провадження триває, всі свідки по справі ще не допитані, при цьому, суд вважає, що обставини, за якими судом було обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід саме у вигляді взяття під варту, не відпали, інших суттєвих обставин, котрі давали б підстави для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
При цьому, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України і який відповідно до ст.12 КК України, віднесений до тяжких злочинів, за які Законом передбачено максимальне покарання до 7-ми років позбавлення волі. При цьому, судом враховується і те, що інкримінований ОСОБА_6 злочин, згідно обставин обвинувального акту - вчинений із застосуванням насильства.
А також, задовольняючи клопотання прокурора, суд враховує той факт, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
За наведених обставин, суд вважає, що заявлене прокурором клопотання є обґрунтованим, прокурором доведено наявність ризиків, що обвинувачений зможе переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він зможе незаконно впливати на свідків, які є його знайомими і останньому відоме їх місце проживання, а також зможе вчинити інші кримінальні правопорушення.
При цьому, суд враховує, що запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст.7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Таким чином, суд вважає, що обвинувачений зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, він зможе незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, вчинити інші кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що є особою, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності. Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
В той же час, адвокатом не представлено суду таких переконливих аргументів, які б давали підстави для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт.
При цьому, наявність зареєстрованого місця проживання, позитивні характеристики та факт відшкодування потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди, на думку суду, не можуть бути такими переконливими аргументами.
При цьому, належної інформації, яка б свідчила про наявність в обвинуваченого тяжких хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства суду не представлено. Аналогічним доводам захисника судом надавалась обґрунтована оцінка при винесенні ухвали від 05.11.2019 року, яка ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 13.11.2019 року залишена без змін. А довідка, на яку посилається адвокат не може бути розцінена судом як тяжкий хворобливий стан здоров`я, який би перешкоджав триманню особи під вартою.
Крім цього, згідно з п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Суд вважає, що в даному випадку слід застосувати вимоги ч.4 ст.183 КПК України та не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину із застосуванням насильства.
За наведених обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді утримання під вартою до 10.04.2020 року.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , визначений ухвалою суду від 14.05.2019 року, у вигляді тримання під вартою - продовжити до 10.04.2020 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та адвокату негайно після її проголошення та направити начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Головуючий суддя: ОСОБА_1 .

Копію цієї ухвали мені вручено 10.02.2020 року.

Обвинувачений ___________________________________________