ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 346/1176/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/176/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.199 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ;

захисника ОСОБА_7 ;

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/817/176/20 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 19.02.2020 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.199 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.199 КК України і призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Скасовано арешт майна. Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, за нез`ясованих слідством обставин, обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_10 , громадянином Республіки Білорусь, відносно якого матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження у звязку із розшуком останнього, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, за попередньою змовою між собою з метою подальшого збуту незаконно придбали підроблену іноземну валюту банкнотами номіналом 500 Євро в кількості 7 штук, які в подальшому зберігали з метою збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 16.12.2016, приблизно о 13 год. 30 хв., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , відносно якого матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою збуту підробленої іноземної валюти, перебуваючи у приміщенні магазину «Мрія» у м.Тисмениця, вул.Левицького,14в , намагались збути шляхом придбання товару (виробів із хутра) продавцю свідку по справі ОСОБА_11 дві купюри номіналом 500 Євро з ознаками підробки. Однак, свідок ОСОБА_11 , після проведеного візуального огляду вказаних купюр, відмовив обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у продажі товару, оскільки у нього виникла підозра, що вказані дві купюри номіналом по 500 Євро підроблені. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 з обвинуваченим ОСОБА_10 приміщення магазину покинули.

Продовжуючи свої злочинні дії, керуючись єдиним умислом, 16.12.2016 року, приблизно о 13 год. 50 хв., обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою збуту підробленої іноземної валюти, перебуваючи у приміщенні магазину «Ферізо » у м. Тисмениця по вул. К.Левицького, буд 8а, намагався збути шляхом придбання товару (виробів із хутра) продавцю ОСОБА_12 купюру номіналом 500 Євро з ознаками підробки, що охоплювалось умислом обвинуваченого ОСОБА_10 . При цьому свідок запропонувала обвинуваченому ОСОБА_6 узгодити питання придбання товару за запропоновані ними кошти з власником магазину. Усвідомлюючи факт можливого викриття їх злочинної діяльності обвинувачений ОСОБА_6 приміщення даного магазину покинув.

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, 16.12.2016р., приблизно о 14 год. 30 хв., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою збуту підробленої іноземної валюти, перебуваючи у приміщенні магазину « Вікторія» у м. Тисмениця по вул Левицького,10, намагались збути шляхом придбання товару (виробів із хутра) продавцю свідку по справі ОСОБА_13 іноземну валюту Євро з ознаками підробки. При цьому, свідок ОСОБА_13 запропонувала обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 узгодити питання придбання товару за запропоновані ними кошти з власником магазину. Усвідомлюючи факт можливого викриття їх злочинної діяльності обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 приміщення даного магазину покинули.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, 16.12.2016, приблизно о 14 год. 45 хв., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою збуту підробленої іноземної валюти, перебуваючи у приміщенні магазину «Квін» у м. Тисмениця по вул. К. Левицького,1 , намагався збути шляхом придбання товару (виробів із хутра) продавцю свідку по справі ОСОБА_14 іноземну валюту Євро з ознаками підробки, що охоплювалось умислом обвинуваченого ОСОБА_6 . При цьому свідок ОСОБА_14 запропонувала обвинуваченому ОСОБА_10 узгодити питання придбання товару за запропоновані ними кошти з власником магазину. Усвідомлюючи факт можливого викриття їхньої злочинної діяльності обвинувачені приміщення магазину покинули.

Після цього, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою умисно, з метою переміщення підробленої іноземною валюти та подальшого її збуту, з використанням невстановленого слідством транспортного засобу, перевезли зазначені банкноти номіналом 500 Євро в кількості 7 штук до м. Коломия Івано-Франківської області.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, 16.12.2016, приблизно о 15.35 год., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою збуту підробленої іноземної валюти, перебуваючи у приміщенні обмінного пункту валют у АДРЕСА_2 , намагались збути шляхом обміну на національну валюту України гривню, дві купюри номіналом 500 Євро з ознаками підробки, свідку по справі ОСОБА_15 . Однак, свідок ОСОБА_15 , після проведеного огляду вказаних купюр, повернув обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вказані дві купюри номіналом 500 Євро вказавши, що вони підроблені. Після цього обвинувачені приміщення обмінного пункту покинули.

Після цього, керуючись єдиним умислом, 16.12.2016, приблизно о 16.00 год., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою збуту підробленої іноземної валюти, перебуваючи у приміщенні обмінного пункту валют у м.Коломия, , намагались збути шляхом обміну на національну валюту України гривню, дві купюри номіналом 500 Євро з ознаками підробки, свідку по справі ОСОБА_16 . Однак, свідок після проведеного огляду вказаних купюр, повернув обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вказані дві купюри номіналом 500 Євро вказавши, що вони підроблені. Після цього обвинувачені приміщення обмінного пункту покинули.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, 16.12.2016, приблизно о 16.30 год., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою збуту підробленої іноземної валюти, перебуваючи у приміщенні обмінного пункту валют у АДРЕСА_3 , намагались збути шляхом обміну на національну валюту України гривню, дві купюри номіналом 500 Євро з ознаками підробки, свідку по справі ОСОБА_17 . Однак свідок ОСОБА_17 , після проведеного огляду вказаних купюр, повернула обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вказані дві купюри номіналом 500 Євро вказавши, що вони підроблені. Після цього обвинувачені приміщення обмінного пункту покинули.

У подальшому, керуючись єдиним умислом, 16.12.2016, приблизно о 16.50 год., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою збуту підробленої іноземної валюти, перебуваючи у приміщенні обмінного пункту валют у АДРЕСА_4 , збули шляхом обміну на національну валюту України гривню, дві купюри номіналом 500 Євро з ознаками підробки, свідку по справі ОСОБА_18 , яка стажувалася у вказаному пункті обміну валют на посаді касира.

Під час збуту свідку ОСОБА_18 зазначених підроблених купюр банкнотами номіналом по 500 євро у кількості 2 штуки, коли виникли сумніви у справжності купюр, обвинувачений ОСОБА_10 з метою приховання факту вчинення кримінального правопорушення, розірвав наявні в нього купюри банкнотами по 500 євро, а також ті, які були передані свідку ОСОБА_18 , після чого частини купюр викинув у приміщенні пункту обміну валют.

В ході проведеного огляду місця події, який проводився в приміщенні за адресою: м.Коломия, вул.Чорновола, 21, виявлено та вилучено 34 частини банкнот.

Згідно висновку експерта тридцять чотири частини купюр до моменту роз`єднання становили єдине ціле сім купюр номіналом 500 євро серіями та номерами АА 9210937, АВ 7725668, АВ 7725667, АВ 7725350, АВ 7725695, АВ 7725670, АВ 7725377, виготовлені струминним, електрофотографічним, глибоким, плоским та високим друком, які за загальним виглядом, дизайном, розмірами та розташуванням реквізитів не відповідають купюрам номіналом 500 євро, які знаходяться в офіційному обігу.

В апеляції захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.

Посилається на те, що суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог КПК України.

Зокрема, зазначає що суд невірно відобразив у вироку показання свідків: ОСОБА_13 , яка повідомила що обвинуваченого ОСОБА_6 вона вперше бачить у судовому засіданні, ОСОБА_15 , який також не впізнав у ОСОБА_6 особи, яка мала намір обміняти підроблену валюту , ОСОБА_11 , який не повідомив жодних обставин щодо обміну валюти обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , яка вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка хотіла придбати в магазині хутряних виробів за 500 Євро хутряні вироби, однак не здійснила продаж з незалежних від неї причин, а н е підозри у несправжності іноземної валюти, свідка ОСОБА_19 , який жодних обставин щодо обміну купюр по 500 Євро ОСОБА_6 не повідомляв.

Стверджує також про те що її підзахисний не обмінював фальшивої валюти у пункті обміну валют по АДРЕСА_4 , оскільки на відеозаписі обміну купюр зафіксований ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 лише знаходився поруч.

Зазначає також що затримання ОСОБА_6 відбулось 16.12.2016 року о 17 год. 50 хв. в приміщенні обміну валют за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується вказаним відеозаписом та показами свідка ОСОБА_20 , однак всупереч вимогам КПК України протокол затримання було складено лише 17.12.2016 року об 11 год. 30 хв., що потягнуло за собою пред явлення йому повідомлення про підозру поза межами встановленого ст. 278 ч.2 КПК України 24 годинного строку, який починає перебіг з моменту затримання та безпідставність обвинувачення за відсутності предявленої підозри у визначений законом строк.

Вважає що суд не мав права посилатись в якості доказу на диск з відеоспостереженням магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_5 , з якого вбачається що обвинувачені перебували у даному магазині та переглядали хутряні вироби, оскільки він в порушення вимог ст.290 КПК України не був наданий стороні обвинувачення та досліджений у судовому засіданні.

Вказує на те, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_21 та ОСОБА_18 не були допитані у судовому засіданні, а тому суд не міг викласти у вироці епізоди обвинувачення, повязані з даними свідками, виходячи лише протоколів впізнання ними обвинувачених за фотозмімками на підставі їх показань на досудовому слідстві.

Посилається на те, що в пункти обміну валют, у яких обвинувачені намагались збути підроблені гроші не мають ліцензії НБУ на здійснення такої діяльності, а тому не є субєктами фінансово кредитної системи України що вказує на відсутність скалду інкримінованого її підзахисному кримінального правопорушення.

В апеляції захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо його підзахисного закрити у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у суді та вичерпанням можливості їх отримати.

В якості підстав для скасування вироку посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог КПК України та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає про те, що свідки після візульного огляду купюр номіналом 500 Євро, за які обвинувачені намагались обміняти кошти у пунктах обміну валют одразу ж повертали їх, оскільки у них виникала підозра у тому що кошти були підроблені, а тому вважає що в діях обвинуваченого наявний склад злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а свідки по епізодах продажу хутряних виробів вказалі не бачили ніякої валюти, оскільки ОСОБА_6 лише запитував їх про можливість придбати товари за валюту та потім залишав магазин так і не придбавши їх.

Вважає що жодних доказів на підтвердження придбання обвинуваченим підоробленої валюти, її перевезення за допомогою транспорного засобу, зберігання з метою збуту та збуту стороною обвинувачення не здобуто та не представлено суду, оскільки жодної підробленої купюри у ОСОБА_6 не було.

У зв`язку з тим, що купюри Євро згідно висновку екперта за загальним виглядом, дизайном та розташування реквізитів не відповідали справжнім та за показами свідків були явно не подібні до них вважає у діях його підзахисного наявний склад іншого кримінального правопорушення - шахрайство.

Крім того зазначає що жоден з пунктів обміну валют в м.Коломия не є субєктом фінанасово-кредитної системи України, оскільки у відповідності до вимог п.14 ст.7 ЗУ Про НБУ не отримав ліцензії на здійснення валютних операції, а оскільки обєктом злочину передбаченого ст.199 КК України є фінансово кредитна система України, а в частині що стосується іноземної валюти обєктом є монополія відповідної держави на єдину грошову систему. В діях його підзахисного відсутній склад інкримінованого йому злочину. При цьому посилається на п.4 ППВСУ № 6 від 12.04.1996 року Про практику розгляду судами кримінальних справ про виготовлення або збут підроблених грошей чи цінних паперів у якому зазначено про те що при відмежуванні виготовлення з метою збуту підроблених грошей чи державних цінних паперів або їх збуту від шахрайства належить виходити з того що обєктом злочину передбаченого ст.199 КК України є кредитно-фінансова система, а обєктом шахрайства - право власності на майно (кредитно-фінансовій системі шкода не заподіюється).

Вважає що оскільки жодної підробленої купюри не було прийнято працівником магазину чи пункту обміну валют в діях його підзхасного відсутній збут валюти , оскільки злочин вважається закінченим з моменту прийняття будь-якою особою хоча б одиничної фальшивки як справжнього грошового знака, державного цінного паперу або білета державної лотереї.

Посилається на порушення органом досудового розслідування вимог ч.3 ст.214 КПК України щодо негайного внесення відомостей про злочин до ЄРДР після проведення огляду місця події 16.12.2016 року о 18 год. 50 хв., до внесення відомостей до ЄРДР, які були внесені лише 17.12.2016 року о 10 год 56 хв.

Вважає відомості отримані під час проведення огляду місця події недопустими доказами, оскільки вказана слідча дія не була узаконена у встановленому КПК України порядку за правилами ст.ст.233, 234, 237 КПК України.

Також вбачає порушення вимог ст.37 КПК України у призначенні групи прокурорів не безпосередньо керівником місцевої прокуратури, а його першим заступником, який у відповдіності дов имог ч.3 ст.13 ЗУ Про прокуратуру може виконувати його повноваження лише у разі відсутності керівника прокуратури, а тому перший заступник Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_22 не мав поноважень на винесення та підписання постанов про призначення групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, у звязку з чим складена слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_23 , який на час її складання 18.12.2016 р., 12.091.2017 р. та 07.03.2017 року не мав повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0001874 від 17.12.2016 року свідчить про висунення ОСОБА_6 обвинувачення без фактичного повідомлення про підозру.

Посилається на те що зібрані органом досудового розслідування докази під час слідчих дій, які були проведені під час незаконного затримання ОСОБА_6 в приміщенні пункту обміну валют по АДРЕСА_4 і незаконно утримували його у службовому кабінеті Коломийського відділу поліції до 17.12.2016 року (фактично затримано 16.12.2016 року о 16 год.30 хв., протокол затримання в порядку ст.208 КПК України складено 17.12.2016 р. о 11 год 30 хв, відомості до ЄРДР внесено 17.12.2016 об 10 год 56 хв. ) є недопустимими, що потягнуто за собою врученння повідомлення про підозру пізніше ніж за 24 години після фактичного затримання, яка здійснена лише об 11 год 25 хв. 18.11.2016 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження в звязку з його невинуваністю у скоєнні інкримінованого йому злочину. Вважає що докази, якими суд обгрунтував вирок є суперечливими та не відповідають фактично повідомленим свідками обставинам провадження. Посилається на безпідставну відмову у задоволенні заявлених ним відводів головуючому судді у звязку з упередженістю при розгляді кримінального провадження.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у звязку з неправильним застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.199 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.

А також змінити вирок суду в частині надання відповідної правової оцінки діям ОСОБА_10 .

В обгрунтування наведених у скарзі доводів посилається на те, що при призначенні ОСОБА_6 покарання судом в мінімальному розмірі визначеному санкцією статті не в повній мірі враховано дані про його особу, а саме наявність судимостей за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів - вимагання, хуліганства, викрадення людини та вбивство.

Крім того зазначає що суд, надавши відповідну правову оцінку діям ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, порушив міжнародні стандарти в галузі судочинства, зокрема, ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ч.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини щодо презумпції невинуватості та права на справедливий судовий розгляд, а також практику ЄСПЛ відповідно до якої презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у скоєнні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону, при цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату, про що йдеться у рішеннях ЄСПЛ у справах: Мінеллі проти Швейцарії п.37, Нераттіні проти Греції п.23, Діду проти Румунії п.41.; попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення ЄСПЛ у справі Нестак проти Словакії п.88)

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані скарги з викладених у них мотивів, прокурора, який просить задовольнити подану ним апеляцію, перевіривши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляції доводи, колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Згідно з ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції цим вимогам закону не відповідає, оскільки суд не вмотивував належним чином свої висновки, дав дослідженим доказам вибіркову оцінку , допустив істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили йому ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Так, зі змісту вироку вбачається, що суд обгрунтовуючи свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, навів у вироці, зокрема і покази свідків які за наслідками дослідження колегією суддів змісту технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, не відповідають тим обставинам, про які свідки зазначали під час судового розгляду.

Зокрема, під час судового розгляду свідок ОСОБА_13 повідомила про те, що вперше бачить обвинуваченого в суді, до магазину з метою придбати хутро за валюту приходив зовсім інший чоловік, який був один, проте, їх змісту її показань, наведених у вироці, вбачається що вона підтвердила те, що на досудовому слідстві впізнала в обвинуваченому ОСОБА_6 особу, яка хотіла придбати хутряні вироби за Євро, хоча зі змісту протоколу впізнання за фотознімками даним свідком обвинувачених вона вказала що обвинувачений ОСОБА_10 заходив в магазин та пропонував їй придбати за Євро хутряні вироби.

Свідок ОСОБА_15 під час судового розгляду повідомив що не впізнає в обвинуваченому особи, яка намагалась збути йому валюту Євро у обмінному пункті. Однак, суд у вироці навів що свідкок повідомляв саме про ОСОБА_6 як особу яка намагалась обміняти валюту.

Викривлення змісту вказаних показань свідків судом впливає на правову оцінку цих доказів, обгрунтованість висновків суду щодо доведення винуватості ОСОБА_6 та невідповідність його висновків встановленим обставинам провадження.

Відповідно до ст.94 КПК України суд повинен оцінити кожний доказ окремо, так і їх в сукупності.

Між тим, з вироку вбачається, що суд, визнаючи обвинуваченого винним у вчиненні злочину лише формально послався у вироку на докази, які були ним досліджені під час судового розгляду, обмежившись при цьому їх простим перерахуванням. При цьому грунтованого аналізу цим доказам як кожному окремо так і у їх сукупності, судом надано не було. У вироку не зазначено , які конкретно обставини підтверджують ці докази та яким чином кожен із цих доказів доводить винуватість ОСОБА_6 , в якій частині.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 , яка впізнала ОСОБА_6 в суді як особу, яка намагалась придбати хутряні вироби за Євро повідомила суду лише про те, що вона не продала йому товар у звязку з залишеннням ним приміщення, а не підозрою у тому що іноземна валюта є несправжнью. Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомив про те що не бачив валюти з якою ОСОБА_24 заходив у магазин. Проте, суд не проаналізувавши яким чином вказані покази підтверджують винуватість ОСОБА_6 у збуті підробленої валюти навів їх на підтвердження його винуватості у скоєнні злочину.

За епізодами збуту валюти 16.12.2016 року свідку ОСОБА_14 У магазіні ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Тисмениця по вул.Левицького,1 та обміну валюти в м.Коломия пов ул.Чорновола,24 свідку ОСОБА_21 суд на підтвердження винуватості ОСОБА_6 навів протокол впізнання вказанами особами обвинуваченого за фотокартками, їх заяви про вчинення кримінального правопорушення та протоколи огляду приміщень, у яких працюють ці особи, проте, яким чином вказані докази підтверджують викладені в вироці фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих епізодів злочинних діянь не навів, що свідчить про те що судом допущено неповному судового розгляду.

Крім того, обгрунтовуючи свій висновок за епізодом збуту підозробленої валюти у магазині хутряних виробів по АДРЕСА_5 суд зіслався на диск з камери відеоспостереження магазину, який у судовому засіданні досліджений не був, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів, який встановлений ст.23 КПК України, згідно з якою судове рішення може бути обгрунтованелише тими доказами, які одержані у встановленому законом порядку і перевірені судом у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10,13,15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосердності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ч.2 ст.23 та ст.86 КПК України, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішенні судом, крім випадків, передбачених КПК України.

Виходячи із завдань судочинства та визначених КПК загальних засад кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Проте, сторонами не заявлявлось клолпотань про дослідження доказів у вказаному провадженні.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України суд під час кримінального провадження зобовязаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, практики Європейського суд з прав людини.

У випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом при розгляді кримінального провадження були допущені істотні порушення вимог кримінлаьного процесуальнрого закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, тому обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційні скарги обвинуваченого, його захисників та прокурора підлягають частковому задоволенню.

Оскільки вирок суду скасовується у звязку з істотним порушненям судом вимог КПК України, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, при новому розгляді суду необхідно перевірити і іншу доводи, викладені в апеляційних скаргах. А також обмежитись висновками щодо надання оцінки діям обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно якого розглядається кримінальне провадження, оскільки надання відповідної правової оцінки діям ОСОБА_10 матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, з приводу обставин скоєння кримінального правопорушення, буде порушенням міжнародних стандартів в галузі судочинства, зокрема, ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , ч.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини щодо презумпції невинуватості та права на справедливий судовий розгляд, а також практики ЄСПЛ відповідно до якої презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у скоєнні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону.

Керуючсь ст.ст.407,419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого, його захисників та прокурора задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 19.02.2020 року стосовно ОСОБА_6 скасувати. Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.199 КК України в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді