У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001478,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001478, яке мотивоване тим, що в провадженні слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001478, відомості, якого внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
З клопотання вбачається, що 24.12.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/14535/19 накладено арешт на автомобіль марки «КАМАЗ» модель «55102» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Вказує, що метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно було проведення необхідних експертиз та слідчих дій за участі вищевказаного автомобіля. Зазначає, що на даний час вже проведено всі необхідні експертизи, що були призначені.

Вважає, що оскільки слідчим проведено всі необхідні дії з метою, яких вилучався транспортний засіб, а отже відпала потреба в арешті даного майна і необхідності у збереженні та обмеженні права користуванням даним транспортним засобом вже немає. Перебування автомобіля на штраф майданчику завдає значних збитків йому і його сім`ї, а також призводить до негативного впливу на технічний стан автомобіля.

Крім того вказує, що автомобіль зберігається не на штраф майданчику Ужгородського ВП, а на прилеглій території, доступ до якого із вулиці вільний. Автомобіль знаходиться на відкритому просторі, через що на нього впливають різні природні явища, які спричиняють пошкодження у вигляді корозійного стану, що завдає власнику значного збитку.

Враховуючи вищезазначене, заявник просить скасувати вжитий ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2019 року арешт автомобіля марки «КАМАЗ» модель «55102» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 та передати його на відповідальне зберігання.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, водночас від нього надійшла заява про розгляд клопотання про зняття арешту без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.
Слідчий в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій просив розгляд даного клопотання провести без його участі. Повідомив, що в даному кримінальному провадженні проведені усі експертизи які пов`язані з транспортним засобом «КАМАЗ» модель «55102» д.н.з. НОМЕР_1 .
Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Оскільки заявником таке клопотання про часткове скасування арешту заявлено одночасно зі скаргою на бездіяльність слідчого, така скарга розглядається слідчим суддею та клопотання про скасування арешту майна віднесено до компетенції слідчого судді, в зв`язку з цим, клопотання може бути розглянуто в даному провадженні з метою економії процесуального часу.
Арешт майна може бути скасовано повністю ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
У свою чергу, слідчий суддя звертає увагу на норми ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року за №0001478.
Постановою слідчого від 17.12.2019 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України, автомобіль марки «КАМАЗ» модель «55102» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001478, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року.
24.12.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/14535/19 накладено арешт на вилучене 16.12.2019 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, майно, в тому числі, на автомобіль марки «КАМАЗ» модель «55102» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , шляхом заборони користування, відчуження, розпорядження будь - яким чином вилученим майном.
Слідчим суддею встановлено, що у рамках даного кримінального провадження № 0001478, проведені усі експертизи пов`язані з транспортним засобом марки «КАМАЗ», модель «55102» д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема інженерно-транспортна експертиза.
З висновку інженерно-транспортної експертизи №10/125 від 16.03.2020, слідує, що з технічної точки зору, дії велосипедиста ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам пункту 10.1 ПДР України, який виїхав на смугу руху, не надавши перевагу, в русі автомобілю марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_1 , який рухався по своїй смузі та своїми односторонніми діями водій ОСОБА_5 був позбавлений технічної можливості зупинити свій автомобіль шляхом своєчасного гальмування до місця наїзду, є у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що на даний час провадження у справі не закінчено, проводиться досудове розслідування.
Згідно з протоколом Першим Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя з метою забезпечення розумного балансу між завданнями кримінального провадження та майновими інтересами володільця майна вважає за необхідне задовольнити клопотання та скасувати заборону користуватись таким майном, так як на даному етапі досудового розслідування, арешт майна в частині заборони розпоряджатись таким забезпечить потреби досудового розслідування та завдання кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2019 року, у рамках кримінального провадження за № 0001478 від 16 грудня 2019 року, арешт на майно, а саме в частині накладення арешту на автомобіль марки «КАМАЗ» модель «55102» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , - в частині заборони користування майном та передати зазначене майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 чи його представнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1