Справа № 461/1790/19
Провадження № 1-кп/461/146/20
УХВАЛА
13.02.2020 м. Львів
Галицький районний суд м. Львова
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, одруженої, з вищою освітою, раніше не судимої, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, -
13.02.2020 р. в судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В клопотанні прокурор зазначив про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 переховувалася від органів досудового розслідування, може продовжувати вчиняти дії, в здійсненні яких вона обвинувачується, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисники просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Пояснили, що ОСОБА_4 необґрунтовано підозрюється за ч. 2 ст. 110 КК України, вона не збирається переховуватись від суду. Має де жити. Просили скасувати запобіжний захід, або змінити обвинуваченій запобіжний захід з тримання під вартою на більш м*який.
Заслухавши учасників кримінального провадження суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 перевірена слідчим суддею під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В судовому засіданні суд не має процесуальної можливості і повноважень перевірити ці докази та обґрунтованість підозри. Належність та допустимість доказів буде перевірена судом під час судового засідання, про що суд зробить відповідні висновки в остаточному процесуальному рішенні.
Суд враховує, що ОСОБА_4 у 2015 році залишила місце реєстрації у м. Львів та тривалий час була відсутня, перебуваючи на території Російської Федерації. 14.12.2018 її оголошено у розшук. 16.01.2019, після депортації з Російської Федерації, ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні публічних закликів до умисних дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України та розповсюдження, за попередньою змовою групою осіб, матеріалів із закликами до таких дій, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України. Її було затримано на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова про надання дозволу на затримання з метою приводу. ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, сталого джерела доходів, що свідчить про відсутність достатніх факторів соціального стримування, підтверджує ризик переховування від суду.
Вищевикладені обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 тривалий час перебувала за межами України, перебуваючи на волі, маючи можливість користуватися мережею Інтернет, може продовжувати вчиняти дії, в здійсненні яких вона обвинувачується, перебувала у розшуку.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, яке є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна або без такої. Строк покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду.
Сукупність вищеперелічених ризиків є вагомою та не може бути усунута у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.
З урахуванням викладених ризиків, які існують, особи обвинуваченої, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченої запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити. Відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченої та захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який та про скасування запобіжного заходу без обрання іншого.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину без застосування насильства, суд вважає за можливе призначити заставу.
Визначаючи розмір застави суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Тому, враховуючи вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.
Застава може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
Роз*яснити , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченій, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
При цьому обвинуваченій роз`яснюється, що при застосуванні відносно неї запобіжного заходу у виді застави на неї на строк до 12.04.2020 року включно покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
Також обвинуваченій і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд-
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 строк тримання під вартою в державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» до 12.04.2020 року включно.
Визначити ОСОБА_4 розмір застави в сумі 168160 грн.
У разі застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави, - на строк до 12.04.2020 року включно покласти на неї наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;
- не відлучатися з міста Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
У задоволенні клопотання обвинуваченої та захисників про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, захисникам та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1