ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 540/789/19 Номер провадження 11-кп/814/1161/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 01.06.2016 вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні, суд послався на характеризуючі матеріали щодо засудженого та вказав, що ОСОБА_7 лише став на шлях виправлення та бездоганної поведінки засудженого протягом строку відбування покарання не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його письмове звернення про умовно-дострокове звільнення.
Вказує, що на момент повторного настання пільги на умовно-дострокове звільнення 29.07.2019, після проведеної виховної роботи він змінив свою поведінку на краще, отримав заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці. На даний час характеризується позитивно, постійно працює робітником їдальні для засуджених, покладені обов`язки виконує сумлінно, дбайливо ставиться до майна установи, не допускає порушення вимог пожежної безпеки та безпеки праці, виконує вимоги персоналу, приймає участь у виховних заходах, вину у вчиненому визнає, на що суд звернув увагу, однак належним чином не врахував.
При цьому судом упереджено оцінені негативні дані про нього та не враховано, що він має заохочення, які нівелюють його попередню поведінку.
Посилається на те, що він має родину, з якою підтримує соціальні зв`язки шляхом побачень, відпусток та телефонних розмов, отримує посилки.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав з підстав у ній наведених. Прокурор заперечував проти задоволення скарги, вважав судове рішення законним та обґрунтованим та просив залишити ухвалу щодо засудженого без змін.

Мотиви суду.
Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності існування обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, необхідно враховувати поведінку, ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 від 15.08.2019 та довідки про стягнення та заохочення вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.06.2016, під час утримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 26.07.2016 відбував покарання в ДУ «Кременчуцька виправна колонія (№69)», за час перебування в установі характеризувався позитивно, мав три подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, вимог режиму відбування покарання не порушував.

Рішенням Центральної комісії МЮУ від 17.11.2017 переведений відбувати покарання у виправну колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання.

З 15.12.2017 відбуває покарання в Машівській виправній колонії (№9). За час перебування в установі допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, яке полягало у вживанні спиртних напоїв, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення знято у встановленому законом порядку, має два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Засуджений ОСОБА_7 працевлаштований робітником їдальні для засуджених, що також підтверджується довідкою про заробітну плату за 2018-2019 рік, покладені обов`язки виконує, бережно ставиться до робочого обладнання та інвентарю, дотримується вимог пожежної безпеки та безпеки праці, виконує роботи по благоустрою установи.

За висновком у характеристиці засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання довів своє виправлення, а тому до нього доцільно застосувати умовно-дострокове звільнення.

Аналогічний висновок викладений і в психологічній характеристиці від 10.01.2019.

Крім цього, матеріали особової справи містять інформацію про те, що засудженому ОСОБА_7 надавався дозвіл на короткостроковий виїзд за межі установи відбування покарання.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками установи відбування покарання та доводами засудженого про те, що ОСОБА_7 може бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання.

Надані характеризуючі матеріали на засудженого, дійсно свідчать про позитивні тенденції у змінах, що відбулися у поведінці ОСОБА_7 та ставленні його до праці, проте вчинення ОСОБА_8 порушення вимог режиму відбування покарання, а саме вживання спиртних напоїв, за що на нього накладено стягнення 30.03.2018, дає підстави вважати поведінку ОСОБА_7 нестабільною та ставить під сумнів її сумлінність, що на даний час відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України унеможливлює звільнення останнього умовно-достроково від відбування покарання.

Таким чином висновки суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правильними, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4