ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та його представників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000471 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,громадянина України,не працюючого,не одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 березня 2020 року ОСОБА_6 визнаний винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

На підставі ст.ст.49,106 КК України ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого 5000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.Вирішена доля речового доказу.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду необгрунтованим з підстав однобічності та неповноти судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Провадження№11-кп/822/251/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12
Категорія: ст. 125ч.2 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Посилається на те, що потерпілий пред`явив цивільний позов та просив стягнути з обвинуваченого понесені ним витрати на правову допомогу та завдану йому моральну шкоду. Сума витрат на правову допомогу була попередньо визначена в розмірі 28000 гривень з урахуванням того, що до кінця судових дебатів суду будуть надані докази на підтвердження цих витрат. Вважає, що в даному випадку повинні застосовувати норми цивільного процесуального права, і такі докази можна надати до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо сторона зробила про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

Однак, суд на стадії судових дебатів не застосував норми ЦПК України та всупереч вимогам ч.5 ст.364 КПК України такі докази не прийняв, чим обмежив права потерпілого.

Також апелянт посилається на неповноту судового розгляду, оскільки судом не з`ясовані умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, наявність дорослих підбурювачів та інших спільників.

Крім цього вважає, що суд прийшов до неправильних висновків щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 , оскільки з огляду на наявні в справі докази дії обвинуваченого повинні кваліфікуватися за ст.296 КК України

Просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого 60000 гривень завданої моральної шкоди та витрати на правову допомогу, зокрема, витрати на адвоката ОСОБА_11 - 43100 гривень та витрати на адвоката ОСОБА_10 31000 гривень.

Згідно з вироком, 05 квітня 2017 року приблизно о 23 годині 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючи на вул.Руській в м. Чернівці навпроти будівлі нічного магазину "Шахта",умисно завдав кілька ударів кулаками у обличчя та потилицю потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого та його представників, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника про відсутність підстав для зміни чи скасування вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши її доводи, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин,викладених у вироку,підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд надав правильну юридичну оцінку.

При цьому судова колегія враховує,що у відповідності з ч.1,3 ст.337 КПК України,судовий розгляд проводиться лише стосовно особи,якій висунуте обвинувачення,і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта,крім випадків,передбачених цією статтею.

Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення ,зазначеного у обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення,якщо це покращує становище особи,стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_6 висунуте обвинувачення за ст.125 ч.2 КК України.В цих межах суд здійснював судовий розгляд,прокурор обвинувачення не змінював.

За наслідками судового розгляду,дослідивши надані докази, суд обгрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину.

За таких обставин доводи апелянта про наявність в діях обвинуваченого складу злочину,передбаченого ст.296 КК України,судова колегія вважає безпідставними та такими,що виходять за межі висунутого обвинувачення.

Даючи оцінку доводам захисника в частині неправильності вирішення судом цивільного позову потерпілого,колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено,що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частково задовольняючи позов щодо відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 ,суд вказав,що враховує характер дій обвинуваченого,який вчинив злочин невеликої тяжкості та заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я,поведінку самого потерпілого, тяжкість негативних наслідків та ступінь вимушених змін у його житті

На думку, судової колегії, вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, суд формально зазначив, однак фактично не у повній мірі врахував, що потерпілому ОСОБА_9 неправомірними діями обвинуваченого були заподіяні легкі тілесні ушкодження у виді синців в ділянці верхньої губи справа та в потиличній ділянці голови, а також струс головного мозку, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дані обставини негативно відобразилося на здоров`ї та якості життя потерпілого, оскільки призвели не тільки до розладу здоров`я, а й до тимчасової втрати працездатності.

Однак, суд першої інстанції не надав даним обставинам належної оцінки, зокрема не врахував тривалість та істотність вимушених змін, які настали у житті ОСОБА_9 , який внаслідок неправомірних дій обвинуваченого тривалий час знаходився на лікуванні,а відтак ще значний час відчував наслідки завданих тілесних ушкоджень-фізичний біль, швидку втомлюваність, страх,фіксованість на негативних переживаннях та інші, що посилювало його моральні страждання.

Крім цього, тілесні ушкодження були заподіяні потерпілому у присутності його друзів, що також вплинуло на ступінь його моральних страждань.

У апеляційному суді обвинувачений показав,що за увесь період досудового розслідування та судового розгляду,що у сукупності тривали з 06.04.2017 року,відшкодував потерпілому лише 500 грн.

Таким чином, фактичні обставини провадження, доводи, якими потерпілий обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду та з яких виходив суд, вирішуючи позов в цій частині, із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та тяжкості тілесних ушкоджень, матеріального стану обвинуваченого, у своїй сукупності дають підстави вважати, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не є справедливим.

Отже, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу потерпілого слід частково задовольнити, змінити вирок районного суду з підстав, що передбачені п.2ч.1ст.407,п.3ч.1ст.408 КПК України та збільшити розмір стягнення моральної шкоди на користь потерпілого до 10 000 гривень.

Саме такий розмір відшкодування відповідатиме, на думку колегії, вимогам розумності,виваженості та справедливості, із врахуванням характеру, обсягу страждань, яких зазнав потерпілий і на які він посилався у позовній заяві, та тих обставин, із якими законодавець пов`язує визначення характеру та ступеню немайнових втрат.

Також слушними є доводи апелянта про те,що суд безпідставно не стягнув на користь потерпілого витрати на правову допомогу.

Згідно п.1.ч.1 ст.118 КПК України,витрати на правову допомогу є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України,витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

За приписами ч.1 ст.124 КПК України,у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Наявною у матеріалах провадження квитанцією до прибуткового ордеру від 22 травня 2018 року підтверджено здійснення оплати потерпілим захиснику ОСОБА_10 за надану правову допомогу 17 000 гривень, на підставі договору від 17.05.2017 року(т.2 а.с.32).

Крім цього, актом здачі-прийняття наданих послуг від 10.07.2018 року підтверджено, що потерпілий оплатив правову допомогу адвоката ОСОБА_11 у розмірі 4000 грн. відповідно до укладеного із ним 01 липня 2018 року договору (т.2 а.с.30,33).

Отже, документально підтвердженими є здійснені потерпілим витрати на правову допомогу у розмірі 21 тис грн.,а тому така сума підлягала, відповідно до вимог ч.1 ст.124 КПК України, стягненню із обвинуваченого на користь потерпілого.

Інших документів щодо здійснених витрат на правову допомогу потерпілий під час судового розгляду до закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суду не надав.

Процесуальні відносини щодо порядку та стадії подання документів на підтвердження сторонами своїх вимог врегульовані КПК України.Отже,безпідставним є посилання захисника у апеляційній скарзі на необхідність застосування до цих правовідносин положень ст.ст.137,141 ЦПК України про те ,що документи на підтвердження витрат на правову допомогу можна надати до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо сторона зробила про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

Слід зауважити,що захисник ОСОБА_11 ,подаючи в інтересах потерпілого апеляційну скаргу із проханням стягнути на користь ОСОБА_9 витрати на правову допомогу у розмірі 43100грн(витрати на адвоката ОСОБА_11 ) та 31000 грн-витрати на адвоката ОСОБА_10 ) у мотивувальній частині апеляційної скарги обмежився посиланням на норми процесуального закону,яких,на його думку не дотримався районний суд,однак не виклав обставин,які би підтверджували здійснені потерпілим витрати на такі суми із посиланням на докази.

За змістом цивільного позову потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28 тис грн.,позовні вимоги були обгрунтовані саме витратами на правову допомогу(а.с.122-125 т.2)

Разом із тим,процесуальні витрати,якими є витрати на правову допомогу не є шкодою чи збитками у розумінні ст.22,1166 ЦК України та їх стягнення не здійснюється у позовному порядку шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого у порядку гл.9 КПК України.Такі витрати розподіляються виключно за правилами,встановленими главою 8 КПК України

Оскільки заподіяна матеріальна шкода була обгрунтована потерпілим лише здійсненими ним процесуальними витратами,а інших аргументів та доказів її заподіяння потерпілий у позовній заяві не наводив,районний суд правильно відмовив у задоволенні позовної заяви потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди

Отже,вирок суду вслід змінити відповідно до ст.408 КПК України та стягнути із обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу у розмірі 21 тис грн.,які документально підтверджені наданими районному суду доказами,також задовольнивши частково апеляційну скаргу потерпілого.

Судова колегія вважає безпідставними висловлені у ході апеляційного розгляду представниками потерпілого доводи про необхідність скасування вироку та призначення нового розгляду провадження у суді першої інстанції через допущене,на їх думку,порушення таємниці нарадчої кімнати,оскільки такі доводи виходять за межі поданої в інтересах потерпілого апеляційної скарги і суперечать змісту ст.ст.412,415 КПК України,якими така підстава для нового розгляду не передбачена.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України змінити в частині вирішення цивільного позову.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 10000(десять тисяч)гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 21(двадцять одна тисяча) гривень.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2