Справа №295/7836/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі об`єднані кримінальні провадження №0000158 від 22.05.2017р. та №0000264 від 26.10.2017р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Латаші Народицького району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.4 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2016 року відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу солдат ОСОБА_3 , уклав із командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового та сержантського складу.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 №171 від 08 серпня 2016 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду кухарем господарчого відділення взводу забезпечення 1 десантно-штурмового батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з обіду 08 серпня 2016 року.

Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 №1- РС від 11 січня 2017 року солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду водія десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти десантно-штурмового батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991р та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р., особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.
Відповідно до вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, убезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби, солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст.11,12,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,2,3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 09 березня 2017 року близько о 08 години не з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

17 травня 2017 року близько 07 години 45 хвилин солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.

Крім того, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 11 серпня 2017 року ОСОБА_3 о 08 годині самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_3 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 03 листопада 2017 року.
03 листопада 2017 року солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону.
Своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, пояснив, що 16.06.2016р. уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на термін дії особливого періоду та був зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 на посаду спочатку кухаря, а потім водія. Під час проходження служби після вихідних 09.03.2017р. не з`явився до військової частини, так як поїхав додому в с.Латаші Народицького району, де допомагав бабусі по господарству. Потім 17.05.2017р. самостійно повернувся в частину, проходив службу під час якої виникали суперечки з командуванням частини. Тому в серпні 2017р. самовільно залишив військову частину, знову поїхав додому в с.Латаші, де став проживати та допомагати бабусі, яка хворіла. Коли йому зателефонували самостійно 03.11.2017р. прибув до військової прокуратури. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину повторно.

Крім того суд враховує, що обвинувачений як особа посередньо характеризується по місцю служби, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, дає критичну оцінку своїм діям, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1