Справа №:759/9800/19
Провадження №: 1-кп/755/945/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2018 року №0000167 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ФОП, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 303 КК України, який ухвалою від 09.04.2020 року призначений до розгляду в підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотриманні вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того, зазначив про відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акта.

Захисник та обвинувачений при вирішенні питання про призначення даного кримінального провадження до судового розгляду поклалися на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватись у встановлені цим кодексом строки.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, тощо.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України і зокрема містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання відповідного обвинувачення.

Таким чином, формулювання обвинувачення повинно містити виклад конкретних фактичних обставин події (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, які обґрунтовують висновок про наявність у діях особи складу відповідного кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, тобто мають бути викладені всі ознаки, які є суттєвими для даного складу злочину. При цьому, якщо обвинувачених декілька, - у формулюванні обвинувачення кожному з них, має бути вказано, які саме дії ставляться обвинуваченому в провину за відповідною статтею, з врахуванням особливостей об`єктивної сторони інкримінованого їм кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб».

Зокрема, згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Частиною 2 п.5 ст.291 КПК України передбачається, що обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, згідно положень ст. 314 ч. 3 КПК України, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, зокрема наведену в рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоцця проти Італії», суд приходить до висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні має містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі органу досудового розслідування. Ступінь детальності інформування обвинуваченого, в даному випадку, залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь-якому випадку, відомості надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні судом встановлено невідповідність даного обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування ОСОБА_3 інкримінується вчинення умисних дій, які виразилися у сутенерстві, тобто забезпечені зайняттям проституцією декількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Разом із тим, в формулюванні обвинувачення зазначено лише щодо надання танцівницею ОСОБА_6 послуг сексуального характеру за грошову винагороду громадянину ОСОБА_7 , тобто із формулювання обвинувачення не вбачається забезпечення зайняттям проституцією декількох осіб, що є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 303 КК України.

На думку суду, не зазначення у обвинувальному акті повної правової кваліфікації суттєво порушує право обвинуваченого на захист, передбачене п. 1 ч.3 ст. 42 КПК України.

Також із формулювання обвинувачення не вбачається кваліфікуючої ознаки як «повторність», яка органом досудового розслідування інкримінується ОСОБА_3 , що також є порушенням права обвинуваченого на захист визначеного у п. 1 ч.3 ст. 42 КПК України.

Крім того, ОСОБА_3 органом досудового розслідування інкримінується вчинення злочину в період з 30.10.2018 по 28.02.2019 року за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка своїми активними діями забезпечувала зайняття проституцією іншими особами, а також відповідала за проведення співбесіди з майбутніми повіями, організацію транспорту, видачі грошових коштів, які були здобуті злочинним шляхом повіям, тобто діяльність спрямовану на отримання матеріальної вигоди від заробітків по наданню сексуальних послуг.

Разом із тим, в подальшому органом досудового розслідування в формулюванні обвинувачення дану особу зазначено адміністратором, що в свою чергу є істотним порушенням вимог КПК України, оскільки обвинувальний акт містить посилання на вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб з особою, яка не є обвинуваченим в даному кримінальному провадженні.

Також незрозумілим є період вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення з 30.10.2018 по 28.02.2019 року та пов`язані з ним події, а саме з 30.10.2018 по 28.02.2019 року чи є це продовжуваний злочин, чи є ще один епізод.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковими.

Крім того, органом досудового розслідування в обвинувальному акті «а.о.а. 8» не зазначено точної дати надання ОСОБА_7 сексуальних послуг однією танцівницею, а саме зазначено лише, що «після цього 10.2018 в період часу з 23.08 год. по 31.10.2018 01.40 год.», що також є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зі змісту ч. 3 ст. 337 КПК України вбачається, що суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну. Недодержання судом зазначених вимог кримінального процесуального закону, є порушенням права на захист.

Разом із тим, зміна правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурором відповідно до положень ст.338 КПК України можлива виключно у разі встановлення під час судового розгляду саме нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, і така зміна неприпустима в разі допущення при обвинувачені особи суперечностей чи неповноти, а тим більше описок.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 369, 371, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2018 року за №0000167 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України,- повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 14 год. 00 хвилин 27.05.2020 року.

Суддя