Справа № 713/796/16-к
Провадження №1-в/713/22/20
УХВАЛА
іменем України

08.04.2020 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця матеріали за клопотанням Вижницького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, не одруженої, працюючої на посаді вихователя Вижницького ДНЗ №1, засудженої 07.06.2016 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст.125 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу,

УСТАНОВИВ:

Старший інспектор Вижницького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_4 звернувся в суд з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно ОСОБА_3 .

У поданні вказував, що на виконання до Вижницького РС філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області 27.11.2017 року надійшов вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.06.2016 року відносно ОСОБА_3 , відповідно до якого остання засуджена за ст.125 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Вирок набрав законної сили 14.11.2017 року.

Станом на 20.03.2020 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженої документа про сплату штрафу. Інформації про причини невиконання вироку суду протягом понад двох років уповноважений орган з питань пробації не має, інформацією про місце перебування, а також про матеріальний стан чи інші обставини життя засудженої не володіє.

Посилаючись на ст.ст.537 ч.1 п.14, 539 ч.2 п.4 КПК України, ст.80 ч.1 п.1 КК України просив розглянути питання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судове засідання старший інспектор ОСОБА_4 не з`явився, в адресованій суду заяві просив подання розглядати за його відсутності, подання підтримує.

В судове засідання прокурор ОСОБА_5 не з`явилась, належно повідомлена про час та місце розгляду подання. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд клопотання у його відсутність, подання підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання засуджена ОСОБА_3 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду подання. В адресованій суду заяві просила подання розглядати за її відсутності, щодо звільнення не заперечувала.

Суд, вивчивши матеріали, вважає, що подання старшого інспектора Вижницького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно ОСОБА_3 необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 4 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.06.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 14.11.2017 року та постановою Верховного Суду від 15.05.2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. в дохід держави.

Вирок набрав законної сили 14.11.2017 року і 23.11.2017 року направлений для виконання у Вижницький районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області.

Згідно довідки про судимість від 10.02.2020 року ОСОБА_3 нового злочину не вчинила.

Вирок засудженою ОСОБА_3 не виконаний.

Статтею 152 КВК України визначено, що підставами звільнення від відбування покарання є, зокрема закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

У статті 80 КК України передбачено підстави звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, ч.3 ст.80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, погоджуючись з висновком про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.12.2015 року по справі №5-324кс15.

З досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що станом на 14.11.2019 року закінчився строк давності виконання обвинувального вироку Вижницького районного суду від 07.06.2016 року відносно ОСОБА_3 , який набрав законної сили 14.11.2017 року.

В матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженої ОСОБА_3 від відбування покарання у виді штрафу, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України та наявні дані про те, що за період з 14.11.2017 року по 14.11.2019 року вона нового злочину не вчинила, а тому відсутні підстави вважати, що перебіг строку давності виконання обвинувального вироку зупинявся чи переривався.

Враховуючи вищенаведене Суд дійшов висновку, що подання інспектора ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно засудженої ОСОБА_3 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.80 КК України, ст.152 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Подання інспектора Вижницького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно засудженої ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.06.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850,00 грн. в дохід держави, у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1