ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/530/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_7 , 1987 року народження, громадянин України, уродженець м. Харкова, одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, інвалід 3 групи, мешканець м. Харкова, раніше не судимий, -

- визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого.1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

З ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 26 листопада 2017 року, близько 20 години 50 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання, у коридорі загального користування комунальної квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з мешканкою зазначеної квартири потерпілою ОСОБА_9 , яка раптово виникла на грунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, кулаками рук наніс останньої множинні удари в область потилиці праворуч, грудної клітини по передній поверхні ліворуч, виличної області обличчя ліворуч. Внаслідок нанесення ОСОБА_7 множинних ударів потерпілої ОСОБА_9 були спричинені: синці у лівій виличній ділянці та на передній поверхні грудей ліворуч у ділянці проекції 2-го міжребер`я по лівій середньо ключичній лінії, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з цим вироком апеляційну скаргу подав обвинувачений ОСОБА_7 , який просив вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок, посилаючись на те, що саме йому були спричинені тілесні ушкодження, а дії потерпілої та її сина біли направлені на те, щоб скоріше зробити його винним та виправдати їх дії.

Крім того, апеляційну скаргу подав захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , яка просила вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 , посилаючись на те, що висновок суду не узгоджується з фактичними обставинами провадження та тіснують суперечності щодо обставин справи, які викликають сумнів щодо винності ОСОБА_7 , а суд першої інстанції не звернув на це увагу.

Також, апеляційну скаргу на даний вирок подав прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , який приймав участь у судовому розгляді в суді першої інстанції, однак до початку апеляційного розгляду, відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України, він відмовився від своєї апеляційної скарги, про що подав відповідну заяву.

27 січня 2020 року до Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, в якому сторона захисту просила закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь головуючого судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у злочині, який вчинено 26 листопада 2017 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двох годин, або виправними роботами на строк до одного року.
У відповідності до положень ст. 12 КК України, вказаний злочини класифікується як злочин невеликої тяжкості.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину минуло понад два роки, останній протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості та не вчинив нового злочину - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, що роз`яснено ОСОБА_7 колегією суддів під час апеляційного розгляду.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене його захисником клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити, оскільки йому роз`яснено колегією суддів апеляційного суду і є зрозумілим, що звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави не є реабілітуючою обставиною.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання сторони захисту та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження відносно останнього на підставі вищевикладеного.
Керуючись ст.ст. 284 ч.2 п.1, ч. 1 п. 5 ст. 407, ст. 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
На підставі ст. 49 ч.1 п.1 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України та відповідно до ст. 289 ч. 2 п. 1 КПК України закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді

________________ ________________ ___________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4