В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
та представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/13508/19, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002454 від 07.08.2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Іршавського району, с. Богаревиця та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, на утриманні одна малолітня дитина, тимчасово не працюючої, раніше не судимої,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

В кінці липня 2019 року, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири своєї матері ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , до якої мала вільний доступ, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, викрала належну потерпілій пральну машинку марки «Indesit» моделі «E2SC 2160 WUA», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи №11/626 від 09.09.2019 року становить 4200 грн., чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто, в таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнала повністю, щиро покаялася у вчиненому та підтвердила обставини вчиненого злочину, що викладені в обвинувальному акті. Так, в липні 2019 року знаходячись у квартирі свої матері ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , викрала належну останній пральну машину, яку в подальшому здала в ломбард. На даний час шкодує у вчиненому та зобов`язується в подальшому не вчиняти нових злочинів.
Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що його довірителька претензій до обвинуваченої не має та просить суд суворої її не карати.
Заслухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності і істинності їх позицій не має, розуміючи при цьому, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Отже, заслухавши сторін судового провадження, суд приходить, поза розумним сумнівом, до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення і кваліфікує її дії за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, визначеними ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування спричиненої злочином шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 те, що остання свою вину визнала повністю, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню дитину.

Крім вказаних обставин, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, що відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обставин, визначених ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи наведені вище фактичні обставини справи, особу винної, тяжкість вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливим без відбування останньою покарання у вигляді позбавлення волі та вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання передбачене санкцією ч.1 ст. 185 КК України, у вигляд штрафу, що на думку суду буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню засудженої, а також запобігати вчинення нових злочинів, як засудженою так і іншими особами.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі складають 628,04 грн. за проведену по справу товарознавчу експертизу, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів по справі, суд вирішує у порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7-29, 368-371,373,374,376,392,394,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн.

Цивільний позов по справі не заявлявся.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі, які складають 628,04 грн. за проведену по справу товарознавчу експертизу
Речові докази по справі: один відрізок стрічки скотч зі слідами папілярних ліній знищити.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1