ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/294/20Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Справа № 711/9891/18 Категорія: ст. 537 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого

суддів

при секретарі ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Голінка Роменського району Сумської області,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду районного суду м. Києва від 24.03.2017 року, ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ухвали від 22.03.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув?язнення за період з 12.09.2015 року по 25.01.2018 року з розрахунку 1 день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 12.09.2015 року.

Кінець строку відбування покарання 29.10.2020 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2019 року в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено, з тих підстав, що засуджений не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали районного суду з тих підстав, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що висновки суду є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях. Його позитивна характеристика, критичне ставлення до вчиненого злочину, щире каяття, працевлаштування днювальним відділення, відсутність непогашених та не знятих судимостей, сумлінне ставлення до своїх обов`язків, за що має 3 заохочення, повною мірою вказують на його виправлення та відсутність підстав для повного відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити умовно-достроково, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, а саме:

1) 29.05.2001року Липоводолинським районним судом Сумської обл. за ст. 12-3 ч. 2, 44, 81 ч. З, 44, 140 ч. 2, 42 КК України до 2 років позбавлення волі, ільнився 16.10.2002 року згідно ухвали Дергачевським районим судом

жівської обл. від 08.10.2002 року на підставі ст. 52 КК України умовно :троково на 3 місяці.

2) 08.05.2003 року Липоводолинським районним судом Сумської обл. за ст. О ч. 2, КК України до 1 років 6 місяців обмеження волі. Звільнився по відбуттю жарання 05.04.2004 року

3) 26.10.2009 року Заречним районим судом м. Суми за ст. 190 ч. 1КК України 1 року обмеження волі. Звільнився 16.04.2010 року по відбуттю покарання.

4) 11.05.2011 року Охтирський райони судом Сумської обл. за ст. 185 ч. З, 69 України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 18.07.2012 року,

звільнений від відбування покарання умовно достроково не відбута частина покарання 4 місяці 1 день.

Під час утримання в СІЗО м. Києва характеризувався негативно, має 1 (одне) стягнення, заохочень не мав. В Старобабанівській виправній колонії №92 відбуває покарання з 18 квітня 2018 року. За час перебування в установі характеризується позитивно. Не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має 1 (одне) стягнення, яке зняте правами начальника установи. Виконує обов`язки днювального, до своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що заохочувався 3 (три) рази правами начальника колонії. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Відповідно до ч.2 ст.123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу. Відповідно до ст.127 КВК України приймає участь у роботі самодіяльності організацій. Приймає участь у суспільно-корисному житті відділення та установи.

Має передбачені законом пільги: 29.04.2018 року - 12.09.2019 року відмовлено комісією установи в умовно-достроковом звільненні ОСОБА_7 ; 29.01.2017 року 19.07.2018 року відмовлено комісією установи у заміні покарання більш м`яким; 29.10.2015 року 19.07.2018 року комісією установи відмовлено в соціальній реабілітації.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Крім того, колегія суддів крім іншого, враховує обставини наведені в характеристиці на засудженого ОСОБА_7 , а саме, що неодноразово на засіданні адміністративної комісії розглядались питання про застосування до засудженого вимог ст. 81, ст.82 КК України, проте було відмовлено через те, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення.

Слід зауважити, що позитивна поведінка засудженого ОСОБА_7 не була стабільною протягом усього часу відбування покарання, що стверджується даними довідки про заохочення та стягнення (а.с.17), згідно якої крім заохочень були і стягнення.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 отримав заохочення саме на передодні вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення, що завдяки його п`яти (5) судимостям можна розцінювати, як спосіб задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення. Відсутність не знятих і непогашених судимостей, відповідно до вимог ст.134 КВК України не можуть свідчить про сумлінну поведінку засудженого, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .

Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасування не знаходить, а тому апеляційна скарга засудженого Табурянського задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді