Справа № 675/2993/18,
Провадження № 1-кп/675/6/2020
У Х В А Л А
"07" травня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000118 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мислятин Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 по 10 травня 2020 року включно. До спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим, оскільки у даному провадженні ще не досліджені всі письмові докази.

Прокурор заявив клопотання, яке підтримала потерпіла, про продовження відносно ОСОБА_5 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених процесуальним законом. Просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Із обвинувального акту у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Разом з тим, наслідком інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення є смерть особи, що свідчить про наявність значного суспільного інтересу.

Суд також враховує, що після вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину останній вживав заходів щодо приховування тіла потерпілого, тривалий час замовчував про обставини скоєння злочину, що розцінюється судом як перешкоджання кримінальному провадженню.

У даному кримінальному провадженні судовий розгляд не завершений, не досліджені усі письмові докази.

Вказані вище обставини, на думку суду, дають підстави для висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду.

На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Із урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, розмір застави судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 05 липня 2020 року включно, без можливості внесення застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1