Справа № 466/4699/20
У Х В А Л А

01 липня 2020 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , представника ТзОВ «Лев Транс груп» ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001833 від 25.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України,-

установив:

25.06.2020 року слідчий СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001833 від 25.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001833 від 25.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 24.06.2020 року до Шевченківського ВП звернувся ОСОБА_6 , який просив прийняти міри до невідомої особи , яа 24.06.2020 року , перебуваючи на території дачного кооперативу «Медик», за допомогою спецтехніки проникла на територію його дачної ділянки та умисно знищила його дачний будинок, майно, огорожу, насадження та інше майно, яке було на території дачної ділянки. Загальна сума завданих збитків становить 290000 грн.

Під час огляду місця події 25.06.2020 року на території дачного кооперативу «Медик», який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.М.Голоски, оглянуто та вилучено: ескаватор на гусеничному ході з обертанням верхньої частини, одноківшевий, марки Liebherr, моделі R914HD-SL, 2008 року випуску, жовтого кольору із білою кабіною, номер кузова НОМЕР_1 .

25.06.2020 року ескаватор на гусеничному ході з обертанням верхньої частини, одноківшевий, марки Liebherr, моделі R914HD-SL, 2008 року випуску, жовтого кольору із білою кабіною, номер кузова НОМЕР_1 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що вилучений під час огляду місця події ескаватор має доказове значення для досудового розслідування, просить накласти на нього арешт.

Під час розгляду матеріалів клопотання у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_4 просили задовольнити клопотання та накласти арешт на ескаватор, покликаючись на те, що такий є предметом вчинення злочину.

Представник ТзОВ «Лев Транс Груп» ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, покликаючись на те, що ТзОВ «Лев Транс Груп» 01.06.2020 року передало в оренду ТОВ «Девелопмент Сіті» вищевказаний ескаватор, який не повернуто і на момент розгляду клопотання.

Оглянувши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку, що таке є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що ескаватор на гусеничному ході з обертанням верхньої частини, одноківшевий, марки Liebherr, моделі R914HD-SL, 2008 року випуску, жовтого кольору із білою кабіною, номер кузова НОМЕР_1 належить на праві власності ТОВ «Лев Транс Груп», що стверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 28.12.2019 року, виданого ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області.

Між ТзОВ «Лев Транс Груп» та ТОВ «Девелопмент Сіті» 27.02.2018 року укладено Договір оренди ескаватора з екіпажем №27/02-18.

01.06.2020 року, на виконання умов вищевказаного Договору між ТзОВ «Лев Транс Груп» та ТОВ «Девелопмент Сіті» підписано Додаток «10 Акт приймання передачі до договору оренди ескаватора з екіпажем №27/02-18. Відповідно до вказаного Акта ТОВ «Девелопмент Сіті» прийняло ескаватор марки Liebherr, моделі R914HD-SL, 2008 року випуску, жовтого кольору із білою кабіною, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 .

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що немає підстав для накладення арешту на ескаватор, оскільки такий належить на праві власності ТзОВ «Лев Транс Груп», яке жодного відношення до розслідуваного кримінального правопорушення немає, а лише здало в оренду транспортний засіб. Крім того, санкція статті, за якою кваліфіковано злочин не передбачає конфіскації майна. А визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, керуючись ст. ст.170,171, 172, 173 КПК України, -

постановив:

у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001833 від 25.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1