Справа № 755/7676/19
1-кс/755/9675/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 31.10.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 31.10.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

У провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 31.10.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Київська місцева прокуратура №4 та Київська місцева прокуратура №7.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2010 році у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел на заволодіння нерухомим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, зокрема об`єктами нерухомості, що розташовані на території міста Києва, а саме: нежитловими приміщеннями третього поверху з №1 по №4 та з №9 по №14 включно (частини групи приміщень №6) (в літері В) загальною площею 86,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві комунальної власності територіальній громаді міста Києва.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 підготувала позовну заяву з вимогами про стягнення заборгованості до ОСОБА_5 , ПП «Промтехніка», треті особи, що не заявляють самостійних вимог Святошинська районна у м. Києві рада, Шевченківська районна у м. Києві рада. Вказана позовна заява була подана до Брянківського міського суду Луганської області, де відповідній цивільній справі було присвоєно №2-2026/2010.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння об`єктами нерухомості у місті Києві, бажаючи отримати судове рішення, яким за нею буде визнано право власності на об`єкти нерухомості, ввела суд в оману шляхом надання неправдивих відомостей про існування у відповідачів заборгованості перед нею, а також факту володіння відповідачами відповідними об`єктами нерухомості.
З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, зазначив, що метою арешту є збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 статті 170 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до постанови виконувача обов`язків прокурора міста Києва ОСОБА_6 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідуванні від 06 травня 2019 року, через неефективне здійснення досудового розслідування, матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000209 від 31.10.2016, передано до СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві.

19.07.2019 року прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 , яке було відправлено в той же день, засобом поштового зв`язку останній.

Згідно до постанови прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 від 19.07.2019 року про оголошення підозрюваного у розшук, відповідно до якої підозрювану ОСОБА_4 оголошено у розшук.

У відповідності до постанови прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 від 19.07.2019 року кримінальне провадження було зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваної ОСОБА_4 . Однак постановою від 19.12.2019 року прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 відновлено досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000209 від 31.10.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Так, 19.07.2019, прокурором Київської місцевої прокуратури №7 винесено постанову про визнання речовим доказом об`єкта нерухомості, а саме: нежитловими приміщеннями третього поверху з №1 по №4 та з №9 по №14 включно (частини групи приміщень №6) (в літері В) загальною площею 86,9 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 60.
З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що об`єкт нерухомості, а саме нежитловими приміщеннями третього поверху з №1 по №4 та з №9 по №14 включно (частини групи приміщень №6) (в літері В) загальною площею 86,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , повністю відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не надає оцінки дотримання порядку вручення повідомлення про підозру, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вказані об`єкти нерухомості, були об`єктами кримінально протиправних дій, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим на законі. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Таким чином, при зверненні із клопотанням доведено, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, яким має бути заборона відчуження та розпорядження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, у виді заборони відчуження та розпорядження, на майно а саме на нежитлові приміщення третього поверху з №1 по №4 та з №9 по №14 включно (частини групи приміщень №6) (в літері В), загальною площею 86,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, які на даний час на праві власності належать ОСОБА_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_8