Справа № 752/609/20 Головуючий у суді І інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1507/2019 Доповідач у суді 2 інстанції - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0010174 від 03.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, враховуючи наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчинення ним нових злочинів, даних про особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення корисливого злочину, не має постійного місця реєстрації у м. Києві.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року клопотання прокурора задоволено, продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 28 березня 2020 року.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховані ті обставини, що він має на утриманні неповнолітню дитину, яка потребує батьківської уваги та підтримки, в розшуку не перебував, зобов`язується за першим викликом з`явитися до суду.

Заслухавши доповідь судді,прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані копії письмових матеріалів кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

В обґрунтування ухвали суд зазначив, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з насильством, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; при цьому суд врахував, дані про особу обвинуваченого, який до взяття під варту не працював, не має постійного місця проживання у м. Києві, не одружений, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, ризики, які були підставами для обрання ОСОБА_7 такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Колегія суддів, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, наявність обвинувачення у вчиненні тяжкого корисливого злочину, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, так як ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги про те, що такі дані залишилися поза увагою суду, є безпідставними.

Доказів наявності у обвинуваченого неповнолітньої дитини матеріали кримінального провадження не містять, а факт не перебування ОСОБА_7 у розшуку під час досудового розслідування чи судового розгляду не свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, відпали чи суттєво зменшилися.

Судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт чи особисте зобов`язання, як просить обвинувачений в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним подальше перебування обвинуваченого під вартою та продовжив раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: