Справа 127/8361/20
Провадження 1-кс/127/3766/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0000212 внесеного до ЄРДР 25.02.2020, про застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
14.04.2020 слідчий ОСОБА_5 звернулася до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про застосування цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000212 від 25 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляду запобіжного заходу.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 23.02.2020 приблизно о 17:00 год. до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов його знайомий ОСОБА_6 . В ході спілкування вони вирішили вжити алкогольні напої. З метою реалізації свого задуму ОСОБА_6 та ОСОБА_4 пішли в магазин та придбали горілку. Повернувшись до місця проживання ОСОБА_4 , розпочали вживати алкогольні напої. Після розпивання горілки ОСОБА_6 вирішив піти додому, але, піднявшись зі стільця, не втримав рівновагу та, впавши на підлогу, не зміг підвестися. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та умисно наніс йому два удари ногою в область живота. Після нанесених ударів ОСОБА_6 залишився лежати на підлозі, що, в свою чергу, почало дратувати ОСОБА_4 та останній почав підіймати, шарпати та тягти ОСОБА_6 , при цьому розірвав останньому сорочку та кофту. Після чого ОСОБА_4 переступив через ОСОБА_6 та пішов в магазин.

Внаслідок нанесення умисних ударів ногою в живіт ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було завдано тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 393 від 09.04.2020 виразились у внутрішньо-очеревному травматичному розриві сечового міхура, закритій тупій травмі живота. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки внутрішньо-очеревний травматичний розрив сечового міхура був таким, що в клінічному перебігу спричинив загрозливі для життя явища (сечовий перитоніт), котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та не характерні для утворення при падінні з положення стоячи на площину.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вінниці, українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше засуджувався:

- 12.12.1991 Ленінським районним судом міста Вінниці за ст. 94 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, звільнений 11.01.2001 по відбуттю строку покарання (судимість погашена);

- 28.12.2004 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком 3 роки (судимість погашена).

13.04.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- заявою про вчинене кримінального правопорушення ОСОБА_6

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6

- висновком судово-медичної експертизи;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Санкція ч. 1 ст. 121 КК України відноситься до категорії тяжкий злочин, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може застосовуватись до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував реальну міру покарання.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 буде ухилятися від явки до слідчого, суду, а в подальшому і від відбування покарання, усвідомлюючи той факт, що останньому доведеться в подальшому відбувати реальну міру покарання.

Крім того існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідка, так як єдиний свідок є співмешканкою підозрюваного.

Застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

особиста порука, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

застава, оскільки у ОСОБА_4 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти, для внесення застави.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 забіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України, слідчий просила слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого, слідчому судді пояснила, що по кримінальному провадженні існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний не заперечив щодо задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує, те що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не працює, раніше не судимий, позитивно характеризується, на теперішній час підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи вагомість наявних доказів підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинено із застосуванням насильства, наслідки від вчиненого кримінального правопорушення, відсутність соціально стримуючих факторів, характер та обставини злочину по якому оголошено підозру, дають підстави слідчому судді дійти обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких або жорстких запобіжних заходів, окрім цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому, з урахуванням всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_4 , з огляду на положення ст. 177, 181, 194 КПК України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу до підозрюваного в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 13 червня 2020 року.

Строк дії ухвали суду визначити до 13 червня 2020 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя