УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2020 Справа №607/3447/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0003102 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявив клопотання про вирішення судом питання про продовження терміну дії раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо нього під час досудового розслідування, унаслідок продовження існування ризиків, що мали місце під час обрання йому вказаного запобіжного заходу.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку сторони захисту, які заперечили у задоволенні клопотання прокурора як у безпідставному та просили змінити раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід із тримання під вартою на менш суворий, зокрема, особисте зобов`язання, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань сторони захисту про зміну ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу на менш суворий необхідно відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом, що враховувалось і у попередніх ухвалах про продовження строків дії запобіжного заходу, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , хоча будучи особою молодого віку, одруженим, який має на утриманні 2 малолітніх дітей та постійне місце проживання, однак, ніде не працюючим, неодноразово судимим за вчинення, у тому числі, злочинів проти власності, на даний час знову обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого злочинів проти власності, останнього під час дії іспитового строку за попереднім вироком, санкція найтяжчого з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років, ніде не працює, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі не продовження чи зміни йому чинного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на менш суворий, матиме можливість, зважаючи, у тому числі, на санкції кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують своє існування та стороною захисту доказів про зменшення їх обсягу не подано і судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованих висновків, що указаний обвинувачений, у разі не продовження йому чинного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни його на менш суворий, не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, а судове провадження неможливо завершити до його спливу, суд приходить до висновку, що строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 30 квітня 2020 року.

Крім цього, у судовому засіданні подано угоду про примирення від 28 лютого 2020 року в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України.

За ч.8 ст.469 КПК України у разі якщо в кримінальному провадженні беруть участь кілька потерпілих від різних кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма потерпілими, угода може бути укладена з одним (кількома) з потерпілих. Кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка досягла згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що із кримінального провадження №0003102 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України слід виділити у окреме кримінальне провадження матеріали про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України (потерпілий ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ).

Керуючись наведеним, а також ч.3 ст.331, ст.469 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу на менш суворий відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування, продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 30 квітня 2020 року.

Виділити із кримінального провадження №0003102 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у окреме кримінальне провадження матеріали про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України (потерпілий ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ), розгляд якого призначити на 15 год. 45 хв. 17 березня 2020 року в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1