Справа №592/955/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/113/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/955/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 11.02.2020, якою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше судимого

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, оскільки повідомлена ОСОБА_9 підозра та заявлені ризики є необґрунтованими. Крім того, ОСОБА_9 затриманий незаконно, так як відповідний протокол не складався та не залучався захисник, і не є небезпечним для суспільства.

23.01.2020 до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської місцевої прокуратури, звернувся слідчий ВП ГУНП в Сумській області, яке обгрунтував тим, що ОСОБА_9 06.08.2019 близько 12:20 між буд. № 91/1 і 43 по вул. Р. Атаманюка в м. Суми, відкрито, повторно викрав у ОСОБА_12 майно вартістю 5826,88 грн.

06.08.2019 до ЄРДР за № 0002280 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, а 10.01.2020 ОСОБА_9 вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати чи спотворити речові докази, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити новий злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Одночасно слідчий звернувся з клопотанням, погодженим із прокурором про дозвіл на затримання ОСОБА_9 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, яке ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 23.01.2020 задоволено та 11.02.2020 ОСОБА_9 затриманий.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 11.02.2020 відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначений розмір застави. Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити новий злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Вислухавши суду-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування відносно ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років, існують реальні ризики того, що останній може перераховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати чи спотворити речові докази, а також вчинити новий злочин, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК: протоколами допиту потерпілої та пред`явлення особи для впізнання, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення», а в іншому рішенні від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». При цьому питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні докази є достатніми у теперішній час на цій стадії слідства для визнання підозри обґрунтованою, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення, у тому числі і тим обставинам, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі.

Про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду об`єктивно свідчить та обставина, що ОСОБА_9 після отримання повідомлення про підозру та отримання виклику у встановленому законом порядку до слідчого не з`явився, а тому урахування тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_9 в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_9 може ухилитися від слідства й суду, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення підозрюваним нового злочину також є цілком виправданим, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема може свідчити те, що він неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні грабежу, що свідчить про його схильність до заволодіння чужим майном. Також підозрюваний ніде не працює, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування, що у свою чергу може свідчити про ймовірну злочинну діяльність, тому доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків є такими, що повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Є обгрунтованим і ризик знищення речових доказів, оскільки місцезнаходження викраденого у потерпілої майна не установлено, а сам підозрюваний заперечує свою причетність до злочину, що з урахуванням усіх фактичних обставин провадження, на думку колегії суддів, і свідчить про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконного затримання ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів кримінального провадження убачається, що 11.02.2020 о 03:10 підозрюваний затриманий на підставі ухвали слідчого судді, про що повідомлено уповноважений законом орган на надання безоплатної правової допомоги, і вже о 07:57 цього дня видане доручення для надання адвокатом правової допомоги останньому. Відсутність у кримінальному провадженні саме цього протоколу затримання підозрюваного не свідчить про відсутність цього процесуального документу взагалі.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 11.02.2020 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4