Справа № 712/4379/20
Провадження №1-кс/712/2257/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся слідчий слідчого відділу Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_5 з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході особистого обшуку гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі 5731 грн., банківську карту «Приватбанку» № НОМЕР_1 без імені, 10 Євро, грошові кошти в сумі 31 грн.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000423, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.05.2020, близько 20 год. 40 хв., ОСОБА_6 . 1982 р.н., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_7 , 1981 р.н., при наступних обставинах. Гак, у вказаному місці та у вказаний час ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та на ґрунті особистих неприязних стосунків вчинив з ним конфлікт, в ході якого наніс останньому два удари рукою в обличчя, після чого за раптово виниклим умислом на відкрите викрадення чужого майна, зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок, вартістю 23274,00 гривні, з золотим хрестиком, вартістю 13689.00 гривень, якими відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволодів та, утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 36963,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК Укріпи - відкрите викрадення чужого майна(грабіж).

Крім того. 05.05.2020, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_6 , 1982 р.н.. знаходячись біля будинку № 19 по пров. Сержанта Каравайського в м. Черкаси, умисно заподіяв працівникам правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, за наступних обставин. Так. у вказаний час оперуповноважені сектору кримінальної поліції Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ТУШІ в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_8 та старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , виконуючи свої службові обов`язки, прибули до будинку АДРЕСА_2 , та, діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 18, п. З ч. 1 ст. 23, п. 2 ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію» щодо покладених на них обов`язків та наданих повноважень по виявленню кримінальних правопорушень, з метою встановлення особи та опитування ОСОБА_6 , відносно якого існували обгрунтовані підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 186 КК України, представились та пред`явили свої службові посвідчення, після чого запросили останнього до службового приміщення. У відповідь ОСОБА_6 вчинив активний опір, відштовхнувши від себе рукою капітана поліції ОСОБА_8 , та почав тікати в бік вищевказаного домоволодіння, але той його наздогнав біля хвіртки і схопив за одяг. В цей момент до них підбіг старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , який спробував затримати ОСОБА_6 , але він вчинив йому активну фізичну протидію, яка виражалась в умисному нанесенні правоохоронцю удару ногою по лівому коліну. А коли капітан поліції ОСОБА_8 тримав ОСОБА_6 за одяг, останній продовжував чинити опір та умисно наніс йому шість ударів хвірткою гіо правій нозі та лівій руці, чим перешкоджав виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків. В результаті своїх умисних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження, згідно довідки КНП «Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги» від 06.05.2020, у вигляді: забою м`яких тканин правого колінного суглобу та лівого ліктевого суглобу, забійних саден, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; та потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, згідно довідки КНП «Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги» від 06.05.2020, у вигляді: забою м`яких тканин лівого колінного суглобу, підшкірної гематоми, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

06.05.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В ході проведення особистого обшуку гр. ОСОБА_6 було виявлено та вилучено з лівої кишені піджака: гаманець у якому знаходяться грошові кошти в сумі 5731 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 САВ НОМЕР_2 у пошкодженому стані (здерта захисна плівка), дисконтні картки «Персона» червоного кольору із надписом «Плюс» зеленого кольору, із надписом «легіон» синього кольору, із надписом «Сімома» жовтого кольору, із надписом «Мореход» блакитного кольору, банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_1 без імені та 10 Євро, які поміщено до прозорого полімерного пакету блакитного кольору з биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами понятих та заступника начальника СВ Черкаського РВП. В задній кишені штанів було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 31 грн., які поміщено до прозорого полімерного пакету блакитного кольору з биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами понятих та заступника начальника СВ Черкаського РВП. У правій кишені піджака виявлено та вилучено в`язку ключів, яку поміщено до прозорого полімерного пакету блакитного кольору з биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами понятих та заступника начальника СВ Черкаського РВП.

06.05.2020 року вилучені в ході особистого обшуку гр. ОСОБА_6 речі було оглянуто слідчим, після чого поміщено до окремих прозорих з полімерних пакетів фіолетового кольору з бирками з відповідними пояснювальними написами та підписом слідчого.

Постановою слідчого Черкаського РВГІ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області від 06.05.2020 року, грошові кошти в сумі 5731 грн., банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_1 без імені та 10 Євро, грошові кошти в сумі 31 грн., визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000423.

Не застосування у даному випадку арешту на майно гр. ОСОБА_6 може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть зашкодити кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що клопотання не погоджено прокурором. Речові докази, на які просить накласти арешт слідчий не мають ознаки передбачені ст. 98 КПК України. Визначення вартості викраденого майна визначено на припущеннях слідчого, оскільки експертиза не проведена. Адвокатом надані письмові заперечення про накладення арешту на майно, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає наступне.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (Карабет та інші проти України», «Сізарєв проти України», «Васильчук проти України», «Салахов та Іслямова проти України» зазначав про те, що кожна особа, яка вказує на порушення вимог ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню), повинна мати ефективний засіб правового захисту та необхідні процесуальні гарантії від зловживання з боку представників держави.

Також, Європейський суд з прав людини вважає, що принцип процесуальної рівності сторін як один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в істотно невигідне щодо протилежної сторони становище (див. пункт 72 і пункт 74 рішення ЄСПЛ від 7 червня 2001 р. у справі «Кресс проти Франції»).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю результатами інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Таким чином, беручи до уваги обставини кримінального провадження, вважаю, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, зазначеного в клопотанні, є необґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення не надано достатніх підстав для висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а мета кримінального провадження може бути досягнута і без застосування таких процесуальних заходів.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких законних підстав накладення арешту, які би відповідали меті та завданням арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що накладення арешту на майно на підставі наведених у клопотанні підстав порушить «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

В судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження № 0000423 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2020 порушено за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених: за ч. 1 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж); за ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В клопотанні слідчим зазначено, що «06.05.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та в ході проведення особистого обшуку гр. ОСОБА_6 було виявлено та вилучено з лівої кишені піджака: гаманець у якому знаходяться грошові кошти в сумі 5731 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 САВ НОМЕР_2 у пошкодженому стані (здерта захисна плівка), дисконтні картки «Персона» червоного кольору із надписом «Плюс» зеленого кольору, із надписом «легіон» синього кольору, із надписом «Сімома» жовтого кольору, із надписом «Мореход» блакитного кольору, банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_1 без імені та 10 Євро, які поміщено до прозорого полімерного пакету блакитного кольору з биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами понятих та заступника начальника СВ Черкаського РВП. В задній кишені штанів було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 31 грн., які поміщено до прозорого полімерного пакету блакитного кольору з биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами понятих та заступника начальника СВ Черкаського РВП. У правій кишені піджака виявлено та вилучено в`язку ключів, яку поміщено до прозорого полімерного пакету блакитного кольору з биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами понятих та заступника начальника СВ Черкаського РВП.

Постановою слідчого Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області від 06.05.2020 року, грошові кошти в сумі 5731 грн., банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_1 без імені та 10 Євро, грошові кошти в сумі 31 грн., визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000423.»

Слідчий просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 5731 грн., банківську карту «Приватбанку» № НОМЕР_1 без імені, 10 Євро, грошові кошти в сумі 31 грн., однак слідчим не доведено, що вказане майно має ознаки передбачені ст. 98 КПК України. До клопотання не додано постанови про визнання речовим доказом майна щодо арешту якого подане клопотання, а тому слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для накладення арешту згідно ч. 2 ст. 170 КПК України.

Посилання слідчого в судовому засіданні що дані кошти можливо набуті від реалізації золотих виробів через ломбардні установи, слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки підтверджуючих документів слідчим не надано. Вартість золотих виробів визначена на припущеннях органу досудового розслідування, та не підтверджена експертним висновком.

В порушення вимог кримінально-процесуального кодексу України слідчим не надано для дослідження в судовому засіданні кримінального провадження № 0000423 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Оцінюючи дотримання права кожної фізичної та юридичної особи на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що накладення арешту у даному кримінальному провадженні буде становити втручання у право власності, однак таке втручання на даний час не може вважатись таким, що здійснене у відповідності до передбаченої законом правової процедури.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1