Провадження № 1-кс/947/9445/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000006 від 04.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.3 ст.187, ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 від 04.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.3 ст.187, ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав за мету використовувати злочинну діяльність, як постійне основне джерело прибутку. Усвідомлюючи що для досягнення злочинного результату поза можливістю бути викритим є необхідним залучення значних людських ресурсів, при цьому достеменно розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, володіючи якостями лідера, хорошими організаторськими здібностями, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, вирішив створити і очолити організовану групу з метою вчинення особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами окремих громадян вчинене повторно, організованою групою, яке полягало у тому, що за допомогою відкритих даних мережи Інтернет підшукувались фізичні особи похилого віку, яких шляхом обману співучасники вводили в оману представляючись співробітниками поліції м. Одеси та під приводом того, що нібито ними затримано родича потерпілого пропонували надати їм грошову винагороду за не притягнення родичів потерпілих до кримінальної відповідальності, та в подальшому ввівши потерпілого в оману отримували від останнього грошові кошти.

ОСОБА_5 , як організатор і керівник створеної ним організованої групи, діючи в її інтересах, підібрав учасників із кола знайомих та довірених осіб, які володіють відповідними особистісними характеристиками, навичками та умінням вести бесіду, справляти враження добросердечності та порядності для вчинення злочинів групою осіб, розподіливши між ними ролі, розробив план злочинних дій, довівши його до відома учасників організованої групи, призначив виконавців та став координувати їх дії з метою досягнення злочинного результату, а також безпосередньо вчиняти дії, що становлять об`єктивну сторону кримінальних правопорушень на певних етапах останніх.

Особистісні якості ОСОБА_5 , такі як наявність значного досвіду методів та способів заволодіння майном громадян, вміння маніпулювати іншими і використовувати їх у своїх цілях, виконувати різні ролі, справляти враження добросердечності та порядності, при цьому переслідуючи свої інтереси та корисливу мету, його лідерські якості впливали на його поведінку, сприяючи зайняттю пріоритетного місця в ієрархії угруповання.

В той же час ОСОБА_5 як організатор і керівник створеної ним групи, забезпечував фінансування злочинної діяльності групи, шляхом організації та забезпечення придбання відповідних мобільних терміналів, які використовувались для зв`язку з потерпілими, організації поповнення рахунків мобільних терміналів.

Вживаючи заходів до організації групи, для досягнення своєї злочинної мети, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 у грудні 2019 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи в достеменно невстановленому місці в межах міста Одеси, залучив до злочинної діяльності за невстановлених обставин свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У той же період часу, перебуваючи в достеменно невстановленому місці в межах міста Одеси, ОСОБА_5 залучив до злочинної діяльності за невстановлених обставин свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розкривши їм план та схему злочинної діяльності.

На участь у вчинюваних організованою групою злочинів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали свою добровільну згоду, продемонструвавши таку згоду своїми подальшими активними діями.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 об`єднались у стійку організовану групу з метою систематичного незаконного збагачення.

При цьому, ОСОБА_5 , як організатор і керівник злочинної групи розробив та довів до відома всіх учасників групи план вчинення злочинів, який полягав у тому, що за допомогою відкритих даних мережи Інтернет підшукувались фізичні особи похилого віку, яких шляхом обману співучасники представляючись співробітниками поліції м. Одеси та під приводом того, що нібито ними затримано родича потерпілого пропонували надати їм грошову винагороду за не притягнення родичів потерпілих до кримінальної відповідальності, та в подальшому ввівши потерпілого в оману отримували від останнього грошові кошти.

Відповідно до розробленого ОСОБА_5 , погодженого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинного плану механізм незаконного заволодіння грошовими коштами громадян полягав у наступному:

ОСОБА_5 , шляхом здійснення моніторингу відкритих даних сайту http://nomerorg.space/allukraina/ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та інших невстановлених досудовим розслідуванням джерел, опрацьовувалась інформація щодо мешканців м. Одеси похилого віку.

У подальшому, опрацюванням вищезазначеної інформації із вказаного сайту мережі Інтернет та інших невстановлених досудовим розслідуванням джерел, ОСОБА_5 здобував інформацію про потерпілих, а саме: ПІБ, місце мешкання, номер домашнього телефону та членів родини потерпілого за для використання такої інформації у злочинній діяльності угруповання.

Отримавши таку інформацію, ОСОБА_5 відвів собі роль («телефоніста») у розробленому злочинному плані, якому належало налагодити безпосередній контакт з потерпілим та ввести останнього в оману про те, що ОСОБА_5 є співробітником поліції м. Одеси на ім`я ОСОБА_8 та те, що ним нібито затримано за вчинення кримінального правопорушення члена сім`ї потерпілого та за не притягнення до кримінальної відповідальності члена сім`ї потерпілого пропонував надати йому за це грошову винагороду в розмірі від 1000 до 5000 доларів США, тим самим вводячи потерпілих в оману.

При цьому, для надання своєму обману вигляду правдивості, ОСОБА_5 підключав ОСОБА_6 до телефонної розмови між ОСОБА_5 та потерпілим, де ОСОБА_6 була відведена роль «наслідувача» голосу родича потерпілого, який виконуючи свою злочинну роль, повідомляв потерпілому, що він дійсно є його членом сім`ї та просив погодитись на пропозицію ОСОБА_9 .

Будучи введеними в оману, потерпілі, побоюючись можливості настання для них несприятливих правових наслідків, погоджувались на пропозицію ОСОБА_5 щодо надання грошової винагороди.

У разі досягнення мети обману та отримання згоди на передання потерпілими грошових коштів, ОСОБА_5 надавав вказівку ОСОБА_7 , якому була відведена роль «помічника» про необхідність прибуття по місцю мешкання потерпілого та представляючись помічником ОСОБА_9 отримати від потерплого грошову винагороду за нібито не притягнення його члена сім`ї до кримінальної відповідальності. Після отримання ОСОБА_7 зазначених грошових коштів від потерпілого, відповідно до раніше розробленого злочинного плану він передавав вказані кошти ОСОБА_5 , який їх розподіляв у подальшому між учасниками злочинної групи.

Таким чином, учасники створеної ОСОБА_5 організованої групи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні особливо тяжких злочинів в період з грудня 2019 року по травень 2020 року, діяльність яких була припинення лише після проведення комплексу слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування та працівниками УСР в Одеській області ДСР НП України.

Під час розслідування керуючись ст. 236 КПК України щодо виконання ухвал про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, з метою збереження та недопущення знищення речей і документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також фіксації вчинення кримінальних правопорушення останнім, обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування, збору доказів, які мають значення для кримінального провадження, 25.06.2020 проведено обшуки за місцем проживання підозрюваних, їх родичів, транспортних засобів а також осіб, які ймовірно причетні до скоєння вказаних та аналогічних злочинів.

Так, в ході проведення обушку, було вилучено автомобіль марки «BMW 745 I» д/з НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 38 який знаходиться у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний автомобіль було поміщено до спеціального майданчику.

Постановою слідчого від 25.06.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Слідчий зазначає в обґрунтування клопотання, що вилучений під час обшуку автомобіль є засобом вчинення злочинів, в зв`язку з чим накладання арешту на вилучене майно є необхідним для проведення додаткових, детальних оглядів, аналізу, проведенні слідчих дій, призначенні судових експерти, з метою отримання доказів, виявлення та сприяння розкриттю аналогічних злочинів, оскільки вилучені предмети та речі можуть містити інформацію, яка викриває незаконну діяльність групи, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.

Слідчий в судове засідання не з`явився надавши до суду заяву про розгляд клопотання в його відсутність.

Відповідно до рапорту, наданого слідчим, власник майна повідомлений про дату та час розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів та їх дослідження. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів клопотання, постановою слідчого від 25.06.2020 року вищевказані речі та предмети визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження та дослідження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000006 від 04.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.3 ст.187, ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «BMW 745 I» д/з НОМЕР_1 , який було вилучено 25.06.2020 в ході проведення обшуку.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1