Справа № 467/388/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2020 року смт.Арбузинка

Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутора Зубов Тбіліського району Краснодарського краю,

про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016,-

в с т а н о в и в :

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , у якому просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» .

У судовому засіданні засуджений підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Також зазначив, що не є учасником бойових дій, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не являється інвалідом.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Представник колонії у вирішенні питання щодо клопотання поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, у тому числі матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.02.2014 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України і призначено покарання:

за ч. 1 ст. 309 КК України - 2 роки позбавлення волі;

за ч.2 ст. 307 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві особистої приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання п`ять років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві особистої приватної власності майна. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.11.2011 року по 17.02.2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року виключено з мотивувальної частини вироку визнання судом обставин, що обтяжує покарання, - вчинення засудженими злочину за попередньою змовою групою осіб. В іншій частині вирок Заводського районного суду м. Миколаєва залишено без змін. 06.01. 2017 року ОСОБА_5 було оголошено в міжнародний розшук. Ухвалою Сімоновського районного суду м. Москви від 11 січня 2019 року у відношенні до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 26 лютого 2019 року, який перебував у розшуку правоохоронними органами України. Та ухвалами цього ж суду від 19 січня 2019 року, 25 лютого 2019 року, 15 липня 2019 року. Постановою Генерального прокурора Російської Федерації від 08 серпня 2019 року було задоволено запит Міністерства юстиції України про видачу ОСОБА_5 для приведення у виконання вироку Заводського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2014 року з врахуванням рішення апеляційного суду Миколаївської області від 03 червня 2015 року. Постановою Московського міського суду визнано рішення від 08 серпня 2019 року про видачу громадянина України ОСОБА_5 компетентним органам України для звернення вироку до виконання законним та обгрунтованим. Розпорядженням Московського міського суду постанова Московського міського суду від 17 вересня 2019 року набрала законної сили 30 вересня 2019 року. Згідно акту від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_5 передано представнику МВС України. Відповідно до листа ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» засуджений ОСОБА_5 26 жовтня 2019 року був етапований із СІЗО №4 м. Москва РФ та прибув до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на виконання вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2014 року. Відповідно до повідомлення ДУ «Арбузинська виправна колонія №83»від 14.01.2020 року засуджений ОСОБА_5 прибув 19.11.2019 року для відбування покарання до ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2014 року.

На теперішній час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Державній установі «Арбузинська виправна колонія». Початок строку відбування покарання -18 січня 2019 року, кінець строку відбування покарання 09 жовтня 2023 року.

Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія - це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України,Кримінального кодексу Українита цього Закону.

За змістом положень ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав законної сили 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;

б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;

в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;

ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»);

е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;

є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

У ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Відповідно до класифікації злочинів, визначеної у ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Таким чином, ОСОБА_5 засуджений та в даний час відбуває покарання, в тому числі за вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, проте, станом на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 відбув менше половини призначеного судом покарання, а тому до нього не може бути застосована ст. 4 даного Закону.

Зазначені обставини у відповідності до ст. 1 та ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» є безумовною підставою для відмови у застосуванні до ОСОБА_5 амністії, оголошеної зазначеним законом.

Керуючись статтями 85, 86 Кримінального кодексу України, статтями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, нормами Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про звільнення від призначеного судом покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1