Справа № 357/2387/20
У Х В А Л А

24 березня 2020 року слідча суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, що подала скаргу (в режимі відеоконференції з Червонозаводського районного суду м. Харкова) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_4 на дії прокурора у кримінальному провадженні № 30000364, внесеного до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року),

В С Т А Н О В И Л А:

до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_4 на дії прокурора у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року).

Згідно неї, ОСОБА_4 , просив скасувати постанову прокурора ОСОБА_3 , про відмову в застосуванні засобів безпеки від 06 березня 2020 року, у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року).

Мотивував її тим, що він є свідком у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року), з 1998 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 використовують щодо нього засоби негласного зняття інформації, радіоелектронні пристрої для завдання шкоди його здоров`ю і контролювання його дій, за допомогою його паспорту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 придбали зброю, яка може бути використана, щоб його вбити, стукають по стелі, щоб здійснювати на нього психологічний тиск.

В судовому засіданні, ОСОБА_4 , свою скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Разом з тим, прокурор ОСОБА_3 заперечував проти її задоволення, посилаючись на те, що наведені в ній доводи є надуманими, будь-яких відомостей, які свідчать про реальну чи потенційну небезпеку життю та здоров`ю ОСОБА_4 не наведено.

З письмових доказів установлено, що СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року) за фактом умисного вбивства прокурора Білоцерківського району Київської області ОСОБА_7 .

В кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_4 має статус свідка.

ОСОБА_4 звернувся до Білоцерківської місцевої прокуратури із клопотанням від 28 лютого 2020 року, про застосування щодо нього заходів безпеки у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року).

Прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 прийнято постанову від 29 лютого 2020 року, про відмову у задоволенні клопотання свідка ОСОБА_4 про забезпечення заходів безпеки щодо нього у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Згідно ч. 1 ст. 65 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 66 КПК України, свідок має право заявляти клопотання про забезпечення безпеки у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів передбачених у ст. 1 і 7 цього Закону, за наявності підстав має свідок.

Отже, свідок у кримінальному провадженні має право заявляти клопотання про застосування заходів безпеки передбачених Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні».

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Слідчою суддею установлено, що постанова прокурора ОСОБА_3 від 29 лютого 2020 року, про відмову у задоволенні клопотання свідка ОСОБА_4 про забезпечення заходів безпеки щодо нього у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року) мотивована тим, що відсутня реальна загроза життю і здоров`ю ОСОБА_4 , його доводи є надуманими та не зазначено конкретних заходів безпеки передбачених ст. 7 Закону України Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні».

Слідча суддя зазначає, що такі висновки прокурора ОСОБА_3 відповідають положенням КПК України та Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», аргументи наведені у скарзі ОСОБА_4 їх не спростовують, адже не ґрунтуються на будь-яких доказах, є надуманими і базуються на його припущеннях.

Окрім цього, постанова про відмову у задоволенні клопотання свідка ОСОБА_4 про забезпечення заходів безпеки щодо нього у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року), прийнята ОСОБА_3 29 лютого 2020 року, тоді як ОСОБА_4 просив скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання свідка ОСОБА_4 про забезпечення заходів безпеки щодо нього у кримінальному провадженні № 30000364, внесеному до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року) прийняту 06 березня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, зважаючи на те, що скарга ОСОБА_4 не ґрунтується на законі та не підтверджена доказами, слідча суддя, дійшла висновку, що її належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309-310 КПК України, ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», слідча суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

скаргу ОСОБА_4 на дії прокурора у кримінальному провадженні № 30000364, внесеного до ЄРДР 14 січня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 190-1 КК України (в редакції 1960 року), - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть буди подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали оголошений 27 березня 2020 року о 08:40 год.

Слідча суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1