Справа № 172/272/20
Провадження № 1-кп/172/56/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000091 від 03.03.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в сел. Васильківка Дніпропетровської області, не працює, є особою з інвалідністю 3 групи, утримує двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , 2008 р.н. та сина ОСОБА_6 , 2016 р.н., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
17.03.2020 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_4 05.02.2020 року з дозволу власника тимчасово мешкав в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Близько 14.30 год. цього дня ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні спальної кімнати вказаного будинку побачив офісне крісло червоного кольору та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_4 того ж дня, близько 14.35 год. реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що його дії мають злочинний характер, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, за допомогою сили рук виніс з приміщення будинку офісне крісло червоного кольору та залишив територію домоволодіння, тим самим викравши його.
В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 764,24 грн.
У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах визнав повністю, у скоєному щиро каявся, у своїх показаннях повністю підтвердив обставини скоєння злочину так як викладено у обвинувальному акті.
Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.
Судом роз`яснені сторонам наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, офіційно не працевлаштований.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає повне визнання вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора, потерпілої, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_4 визнаний винним, у виді обмеження волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи особу винного, його ставлення до скоєного, думку прокурора, характеристику з місця проживання, та інші обставини справи, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів без реального відбування покарання. Тому обвинуваченого може бути звільнено від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На досудовому розслідуванні проведені судові експертизи, витрати за які підлягають стягненню з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлено. Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий термін 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст. 76 КК України а саме:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Речові докази у справі:
- офісне крісло червоного кольору - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_7 ;
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 300,00 (триста) грн.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1