ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1130/20 Справа № 212/9547/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002213, -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого монтажником ТОВ «Метком Інвест», зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття призначеного судом покарання із випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 такі додаткові обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирався.
Задоволено цивільний позов, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 20 003 гривні 12 копійок в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 50 000 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
Близько 20.00 годин 17 серпня 2019 року, ОСОБА_7 разом з дружиною ОСОБА_11 проходив біля будинку АДРЕСА_2 , де його дружину, на вулиці злякав собака.
Вказана подія викликала обурення у ОСОБА_7 , та останній, вважаючи, що власник собаки - мешканець будинку АДРЕСА_2 , покликав на вулицю власника будинку ОСОБА_9 , який на той момент знаходився в гаражі домоволодіння за вказаною адресою, та між ними, з цього приводу сталась сварка, під час якої у ОСОБА_7 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на вулиці, біля будинку № 17 близько 20.05 годин того ж дня, ОСОБА_7 , діючи з метою спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, завдав не менш 10 ударів руками та ногами в ділянку голови та тулуба останнього.
Спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_7 припинив свої злочинні дії, а потерпілому в той же день була надана медична допомога в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, забійної рани обличчя, струсу головного мозку, після травматичної двобічної нейросенсорної приглухуватості, переломів 7, 8, 9 ребер по лівій передньопаховій лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).
В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить змінити вказаний вирок в частині стягнення з нього моральної та матеріальної шкоди та зменшити суму відшкодування моральної шкоди до 5000 грн. та матеріальної шкоди до 5000 грн.
Зазначає, що він отримав копію позовної заяви в судовому засіданні 17.01.2020 року, належним чином не ознайомився з нею, а суд першої інстанції не надав йому можливості подати відзив на вказану позовну заяву.
Апелянт вказує, що медичні показання лікаря для придбання цивільним позивачем медичних ліків в матеріалах справи відсутні, а деякі препарати, зазначені в квитанціях, не мають відношення до завданої шкоди.
На його думку, цивільний позивач просив стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., проте не надав доказів завдання йому моральної шкоди.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, вирок суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого в частині цивільного позову колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно ст. ст. 128, 129 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду, завдану його діями, який розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов чи відмовляє в ньому.
Згідно вимог абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються підстави задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року зазначено, що визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, задовольнивши цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, мотивів свого рішення не навів та належним чином їх не обґрунтував. Судом належно не перевірено та не надано оцінку доводам ОСОБА_10 , що деякі документи про придбання ліків потерпілим не мають відношення до обсягу, характеру лікування ОСОБА_9 .
З журналу судового засідання від 17.01.2020 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 з цивільним позов погодився частково, але суд першої інстанції жодним чином не відобразив це у вироку.
За таких підстав, для забезпечення принципу верховенства права та законності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, із скасуванням вироку в частині цивільного позову, та призначення нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Під час нового розгляду справи в порядку цивільного судочинства, суду першої інстанції необхідно з дотриманням вимог процесуального закону повно і всебічно дослідити зібрані докази, дати їм належну оцінку, перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, співставити ці доводи з поясненнями потерпілого та з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 , - задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002213, - в частині вирішення цивільного позову потерпілого, скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а в частині скасування судового рішення щодо цивільного позову, - оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4