У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "17" лютого 2020 р.

Колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
У судовому засіданні колегія суддів поставила на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 .

При обговоренні питання прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 мотивуючи тим, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, а навпаки збільшились оскільки обвинувачений обізнаний із мірою покарання, яку просила сторона обвинувачення у дебатах, а саме довідне позбавлення волі у зв`язку з чим є вагомі підстави вважати, що ОСОБА_12 вдасться до дій спрямованих на уникнення від відбування покарання, одночасно просив продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у зв`язку із раніше застосованим запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_9 просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 , оскільки сторона обвинувачення у своєму клопотанні не зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підзахисного, крім того зазначив, що можливе перебування його під домашнім арештом за місцем проживання батьків, які не заперечують проти цього.

Крім того, захисник оголосив письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу на більш м`який. Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав своє клопотання та думку захисника.

Захисник ОСОБА_7 підтримав думку прокурора, щодо продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_11 у зв`язку із раніше застосованим запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, в частині продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 відмовився висловити свою думку.

Захисник ОСОБА_6 підтримала думку прокурора, при цьому зазначила, що тиск з боку ОСОБА_12 продовжується навіть з урахуванням того, що він перебуває під вартою, тому підтримує клопотання прокурора у повному обсязі та наполягає на продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_8 просив залишити ОСОБА_11 , ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , на його думку на даній стадії неможливо змінити запобіжний захід при цьому наголосив, що зараз кримінальне провадження перебуває на стадії судових дебатів, однак у зв`язку з систематичною неявкою захисників обвинуваченого ОСОБА_12 суд позбавлений можливості закінчити розгляд справи.

Інші обвинувачені у вирішенні питання доцільності продовження строку дії запобіжних заходів поклались на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників та дослідивши матеріали судового провадження, судова колегія приходить до наступного:

відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами статті 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.

При вирішені даного питання, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

У своєму клопотанні прокурор, посилаючись на наявність ризику вчинення дій спрямованих на уникнення від відбування покарання, а саме переховуватись від суду оскільки обізнаний про міру покарання, у вз`язку з чим просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Основним із ризиків є можливість переховування від суду та уникнення від відбування покарання, крім цього ризик, який продовжує існувати та на який посилаються захисники інших обвинувачених, та у попередніх судових засіданнях самі обвинувачені, це вплив ОСОБА_12 на інших учасників судового розгляду.

Тобто, наведені у клопотанні прокурора ризики, запобігання яких є метою та підставою застосування запобіжних заходів, з моменту застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу.

Крім цього слід зазначити, що кримінальне провадження перебуває на стадії судових дебатів, однак у зв`язку із систематичним ігноруванням захисниками обвинуваченого ОСОБА_12 судових засідань, суд позбавлений можливості закінчити судовий розгляд справи.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які приймались до уваги при обранні та продовженні дії обраного запобіжного заходу суду не подавалось. Надані раніше докази відносно підстав для зміни запобіжного заходу вже оцінювались судом у чинних ухвалах, новий аргументів та доказів суду не представлено, тож підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 суд не вбачає.

Таким чином, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, колегія суддів приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, у тому числі й на домашній арешт, крім того на даний час у суду не має достовірних даних, що стан його здоров`я перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , оскільки вважає, що на даний час не відпали ризики, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_12 в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 .

При цьому судова колегія, вважає за доцільне залишити запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в силі, та визначені раніше, обов`язки без змін.

На підставівикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України до 16 квітня 2020 року включно.
Продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_11 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком на 2 місяці, заборонивши ОСОБА_11 залишати місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22-00 год. до 07-00 год. ранку наступного дня та зобов`язати останнього прибувати до суду за кожною вимогою.

Працівники Кролевецького ВП ГУ Національної поліції в Сумській області з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали в частині здійснення контролю за дотриманням обвинуваченим ОСОБА_11 покладених на нього обов`язків відповідно до даної ухвали суду покласти на Кролевецький ВП ГУ Національної поліції в Сумській області.

Продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком на 2 місяці, заборонивши ОСОБА_10 залишати місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22-00 год. до 07-00 год. ранку наступного дня та зобов`язати останнього прибувати до суду за кожною вимогою.

Працівники Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали в частині здійснення контролю за дотриманням обвинуваченим ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків відповідно до даної ухвали суду покласти на Дніпровське УП ГУ НП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у данному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Час оголошення повного тексту ухвали 12-55 год. 20 лютого 2020 року
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3