Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/610/18
Провадження № 1-кп/935/126/20
У Х В А Л А
Іменем України
16 березня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000036 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.121 КК України.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, зазначивши, що на даний час продовжують існувати ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Зазначив, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів та злочинів невеликої тяжкості. Отже, є всі підстави вважати, що у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу існують ризики переховування останнього від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_4 при розгляді клопотання про продовження йому строку тримання під вартою покладається на розсуд суду.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечила проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , просить змінити запобіжний захід на інший більш м`який, не пов`язаний з позбавлення волі.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Єчюс проти Литви», справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи інший справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, суворість покарання за кримінальні правопорушення, які інкримінуються останньому, що полягає у позбавленні волі на строк від п`яти до восьми років за найтяжчий з них, його можливість переховуватись від суду, вчинити незаконний вплив на свідків та потерпілих, враховуючи, що судове слідство тільки розпочато, учасники судового провадження не допитані, докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, а також дані про обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів умисних тяжких злочинів що може свідчити про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, міцних соціальних зв`язків не має, оскільки не працює, джерело доходу відсутнє, проживає за межами Коростишівського р-ну, суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого /альтернативного/ запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Відомостями щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості подальшого тримання обвинуваченого під вартою суд не володіє.

Отже, суд дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, тому зазначене в цілому, а також з огляду на положення ст.183 КПК України, виправдовує застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 14.05.2020 включно.

У судовому засіданні оголосити перерву до 23 квітня 2020 о 14.00 год., повторити виклик учасників кримінального провадження .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1