Справа № 461/4500/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, раніше судимого, із середньою спеціальною освітою, розлученого, інваліда другої групи, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 08.05.2017 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні кафе «Чебуречна», на ринку «Добробут» по вул. Стара, 3, у м. Львові, повторно, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі столу мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі Wave 525 GT-S5250 чорного кольору вартістю 1 500,00 гривень, із сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошей не було, та карткою пам`яті об`ємом 2 ГБ вартістю 60 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 1 585 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Зазначив, що в обвинувальному акті вірно відображені його дії, які полягали в тому, що він перебуваючи у приміщенні кафе «Чебуречна», на ринку «Добробут» по вул. Стара, 3 у м. Львові, таємно викрав мобільний телефон потерпілого. Пояснив, що дійсно події відбувалися у період часу, у спосіб, які зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що мотиви, спосіб і мета вчинення злочину, також перелік викрадених предметів та їх вартість відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється. Просить суд його суворо не карати, а також врахувати відшкодування ним спричиненої шкоди.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації, згідно якої, існує дуже висока ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, та дуже високий ризик небезпеки для суспільства, виправлення особи без ізоляції від суспільства неможливо.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, те, що злочин вчинено обвинуваченим повторно, мотиви вчинення злочину, спрямовані на таємне заволодіння чужим майном, спосіб вчинення злочину, те, що заподіяна потерпілому матеріальна шкода відшкодована, тому факт щирого каяття у вчиненні злочину знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Також суд враховуєфактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, являється особою з інвалідністю.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає сприяння розкриттю злочинів та щире каяття, відшкодування збитків потерпілому.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вищенаведені обставини справи та наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, врахувавши наведені дані про особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд враховує відомості викладені в досудовій доповіді, відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі, наявність декількох обставин які пом`якшують покарання, тривалий проміжок часу який пройшов з моменту вчинення злочину, а також відсутність даних про вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень у цей період, наявність інвалідності в обвинуваченого, а тому вважає що покладення на засудженого додаткових обов`язків, передбачених ст.76 КК України щодо виконання заходів, передбачених пробаційною програмою,зможе забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого і сприятиме його виправленню.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, визначеною органом пробації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1