Справа № 756/2703/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/695/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Володарське Донецької області, одруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку 2004 року народження, пенсіонера по інвалідності 1 групи (довічно), не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Ухвалено, в порядку ч.4 ст.53 КК України розстрочити ОСОБА_7 виплату штрафу у розмірі 4250 гривень, зобов`язавши його сплачувати призначений штраф рівними частинами по 425 гривень до 31 числа кожного місяця упродовж 10 місяців після набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.23 КВК України зобов`язати ОСОБА_7 про сплату ним відповідної частини штрафу невідкладно повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 34630 гривень 04 копійки на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Водій ОСОБА_7 03 лютого 2018 року близько 12 години 40 хвилин керуючи автомобілем марки «Suzuki», модель «SХ - 4», білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині кругового перехрестя проспекту Героїв Сталінграду та вулиці М.Малиновського, біля будинку № 27/23 по вулиці М. Малиновського у м. Києві, зі сторони вулиці М. Тимошенка в бік вулиці О. Архипенко, зупинився перед головною дорогою та надавав перевагу у русі транспортним засобам, які рухалися по ній. Далі ОСОБА_7 проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим грубо порушив вимоги п. п. 1.5 і 2.3 б) ПДР України та розпочав рух на керованому ним автомобілі вперед, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати порогу вказаному пішоходу, для якого була створена небезпека, чим грубо порушив вимоги п. п. 10.1 та 18.1 ПДР України, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, який був обладнаний дорожньою розміткою та дорожніми знаками, зліва на право відносно руху автомобіля марки «Suzuki», модель «SХ - 4», білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 .
В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій вони не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації протиправних дій обвинуваченого, просять вирок суду першої інстанції змінити, не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, строком на 1 рік, зменшити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 до 5000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що призначене судом першої інстанції покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також сума стягнення з ОСОБА_7 за цивільним позовом підлягає зменшенню. Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, в тому числі, що ОСОБА_7 має водійський стаж з 1992 року та раніше не скоював дорожньо-транспортні пригоди, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, тяжкість кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого та наявність малолітньої дитини на утриманні, суд не обґрунтовуючи доцільність застосування до винного додаткового покарання, позбавив ОСОБА_7 права керувати транспортним засобом на 1 рік. Також апелянти вказують, що обвинувачений, розуміючи свою вину та обов`язок перед потерпілою ОСОБА_9 повністю фінансувати її лікування та відшкодовувати моральну шкоду, враховуючи ту обставину, що він є інвалідом першої групи та єдиним годувальником в родині, він не мав змоги відразу надати велику суму коштів на лікування потерпілої та був змушений брати грошові кошти в борг у знайомих та влаштуватися водієм. Сума відшкодування моральної шкоди, яку суд стягнув з обвинуваченого на користь потерпілої в розмірі 40000 гривень є нічим необґрунтованою та завищеною.

Потерпілою ОСОБА_9 подано заперечення на вищевказану апеляційну скаргу, в яких вона просить відмовити в її задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її необґрунтованість.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_7 про звільнення його на підставі ст.46 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілою ОСОБА_9 , та закриття даного кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка також підтримала дане клопотання, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності; вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, є необережним злочином невеликої тяжкості, обвинувачений і потерпіла примирились та підтвердили добровільність свого волевиявлення в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 відшкодував потерпілій шкоду, завдану злочином, у зв`язку з чим вона не має жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого.
Отже, у даному провадженні наявні всі умови, передбачені ст.46 КК України, які в сукупності є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою і таке звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, суд закриває кримінальне провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, оскільки, на час апеляційного розгляду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 наявні підстави, передбачені ст. 46 КК України, то колегія суддів, керуючись вимогами ст.417 КПК України, приходить до висновку про необхідність скасування вироку Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року та закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 350, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

На підставі ст.46 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Головуючий :

Судді :