Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

04 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представників ДУ «Полицька ВК (№ 76)» ? ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2019 року у справі за клопотанням захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, неодноразово судимого, востаннє: 06 березня 2019 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 289, ст. 290 КК України на підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (початок строку відбування покарання: 26 вересня 2019 року; кінець строку відбування покарання: 10 травня 2021 року), ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2019 року засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково звільнено з місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 28 днів.

В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на незаконність ухвали суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом першої інстанції належним чином не проаналізовані матеріали справи, в яких містяться дані про особу засудженого та не з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину.

Зазначає, що відповідно до характеристики від 09 грудня 2019 року, затвердженої в.о. начальника ДУ «Полицька ВК (№) 76» ОСОБА_8 характеризується посередньо. Потребує постійного контролю з боку працівників адміністрації за дотриманням норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх передбачені законодавством вимоги, але робить це з метою отримання поблажливого ставлення до себе. До роботи відноситься задовільно, свої обов`язки виконує не завжди вчасно. Свій загальноосвітній та професійно-технічний рівень підвищувати не бажає. Участь у програмі диференційно-виховного впливу на засуджених не приймає.

На думку, прокурора, суд не врахував ту обставину, що засуджений ОСОБА_8 працевлаштований на виробництві установи лише місяць, за період відбування покарання у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» останній на виробництві установи не працював. Крім того, ОСОБА_8 у виправній колонії лише з 03 листопада 2019 року, а тому фактично надати належну характеристику та оцінити дії ОСОБА_8 , як такі, що дають підставу вважати, що він довів своє виправлення, неможливо.

Вважає, що судом неправомірно прийнято рішення про застосування щодо ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення та тим самим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2019 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 , який раніше був судимий, відбуває покарання, призначене за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 березня 2019 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 290 КК України на підставі ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років (з зарахуванням строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року 3 роки 4 місяці 6 днів) з 26 вересня 2019 року. В ДУ «Полицька ВК (№ 76)» ОСОБА_8 відбуває покарання з 03 листопада 2019 року.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
За вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання захисника в інтересах засудженого та звільнення засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання суд першої інстанції послався на те, що останній відбув 2/3 строку призначеного покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання посередньо характеризується, заохочень та стягнень не має, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, працевлаштований на виробництві в установі, дотримується вимог безпеки праці, виконує роботи із благоустрою установи, визнає свою вину у вчиненому злочині і розкаюється, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, має позитивні наміри на життя та бажання чесно працювати після звільнення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на повному та всебічному аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Однак судом першої інстанції дані вимоги закону не дотримані належним чином. Мотивуючи свій висновок про наявність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення і покликаючись на наявну в матеріалах справи характеристику на останнього, затверджену в.о. начальника установи від 09 грудня 2019 року, судом не надано належної оцінки зазначеним в ній характеризуючим даним на засудженого.
Так, зокрема, відповідно до вказаної характеристики ОСОБА_8 потребує постійного контролю з боку працівників адміністрації за дотримання норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок роботи; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх передбачені законодавством вимоги, але робить це з метою отримання поблажливого ставлення до себе; хоча і працевлаштований на виробництві установи цех № 1 ? машиніст кам`яно-різальної машини, однак до роботи відноситься задовільно, свої обов`язки виконує не завжди вчасно; свій загальноосвітній та професійно-технічний рівень підвищувати не бажає; участь у програмі диференційно-виховного впливу на засуджених не приймає; за рисами характеру запальний, однак намагається не виражати свої емоції та контролює їх, у ставленні до себе не вимогливий, за вольовими якостями не цілеспрямований, не завжди має охайний вигляд.
Комісією установи 21 листопада 2019 року, при формальній даті настання умовно-дострокового звільнення засудженого згідно ст. 81 КК України 10 вересня 2019 року, вирішено не направляти матеріали в суд.
Посилання суду першої інстанції на зазначені в мотивувальній частині дані, як на підставу для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, на думку колегії суддів, не є такими, що доводять факт його виправлення, враховуючи дані про його особу в цілому за весь час відбування покарання, що не становить і 3-х місяців (станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали суду), який будучи раніше судимою особою, належних висновків для себе не зробив, та знову вчиняв нові умисні злочини, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Крім того, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник установи начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_8 ні стягнень, ні заохочень не має, не завжди дотримується розпорядку дня, має часті усні зауваження, хоча і працевлаштований на виробництві установи, але не завжди вчасно і якісно виконує роботу, не вбачається щирості в поведінці і сумлінного ставлення до праці, відноситься формально, тому, на його переконання, засуджений за незначний час перебування в установі такою поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_8 довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_8 за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.
Відповідно до ч.1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2019 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання скасувати.
У задоволенні клопотаннязахисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3