Провадження № 1-кп/0186/11/20
Справа № 186/1405/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріли кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000219 від 14 квітня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Сніжне, Донецької області,громадянина України, учня другого курсу Першотравенського гірничого ліцею, який перебуває під опікою в повній сім`ї, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у відділі ювенальної превенцїї Першотравенського ВП не перебуває, перебуває на обліку в Службі у справах дітей виконавчого комітету Першотравенського міської ради як дитина яка опинилася у складних життєвих обставинах, як переміщена дитина, позбавлена батьківського піклування з тимчасово окупованої території, фізично та психічно здоровий, має середній рівень знань по основним предметам, за місцем навчання має посередню характеристику, виховується під опікою ОСОБА_4 з 15.06.2005 року, житлово-побутові умови проживання задовільні,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

законного представника потерпілого - ОСОБА_7

неповнолітнього ОСОБА_3

його законного представника ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Так, 14 квітня 2017 року на підґрунті виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 після 5-го уроку виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_8 вийти за територію школи №4, розташованої по вул. Шахтарської Слави, №28, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, для того щоб вирішити конфлікт за допомогою бійки, на дану пропозицію ОСОБА_8 погодився. Після уроку ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , пішли за будинок АДРЕСА_3 , де розпочалась бійка між вказаними особами. В ході бійки ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень невизначеного ступеню, намагався нанести удари руками та ногами в обличчя останньому, наносив удари в тулуб по ногам та рукам, після чого ОСОБА_3 , кулаком лівої руки попав в ніс ОСОБА_8 в результаті чого в нього з носу пішла кров.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №119-Д від 20 липня 2018 року ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді перелому кісток носу, який призвів під час травматичного процесу до скривлення носової перетинки, які стали причиною обмеження носового дихання. Встановлені патологічні зміни носа та його порожнини були обґрунтованою підставою для проведення оперативного втручання з метою відновлення носового дихання. Таким чином встановлені тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з подальшим лікуванням ускладнень і за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я понад 21 день.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України частково та пояснив, що у них з ОСОБА_8 14 квітня 2017 року відбулася обопільна бійка в результаті якої ОСОБА_8 отримав травму носа. Не визнав, що був ініціатором бійки. Стверджував, що у нього не було наміру спричиняти ОСОБА_8 будь-які тілесні ушкодження, все сталося випадково. Цивільний позов не визнав. Прохав суд суворо його не карати. Від надання пояснень по суті справи відмовився.

Провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, суд приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, вина в скоєнні якого підтверджується наступними доказами.
Поясненнями потерпілого ОСОБА_8 , згідно яких у нього конфлікт з ОСОБА_3 відбувався на протязі довгого проміжку часу, приблизно три місяці. ОСОБА_3 його постійно зачіпав, принижував, ображав нецензурно. 14 квітня 2017 року на уроці біології ОСОБА_3 дістав свій мобільний телефон навів на нього та став говорити, що він його знімає, а зняте відео та фотознімки викладе в інтернет. Він прохав його не робити цього, але ОСОБА_3 лише посміхався та продовжував свої дії. Коли вони пішли на шостий урок, то ОСОБА_3 знову дістав свій мобільний телефон і продовжив свої дії. Він заперечував проти того, щоб його знімали на телефон, тоді ОСОБА_3 запропонував йому після уроків на вулиці з`ясувати стосунки. Так як все відбувалося на емоціях, то він погодився. Після уроків вони вийшли зі школи і на вулиці ОСОБА_3 наніс йому перший удар, після чого він став захищатися. Бійка продовжувалася приблизно 10-15 хвилин. Очевидцями цих подій було 8-10 осіб. У ході бійки він лише захищався і ніяких ударів ОСОБА_3 не наносив. В той же час ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком по губі, а потім по носу. У нього з носу пішла кров. До них підійшов якийсь чоловік, що проходив по вулиці та припинив бійку. Потім виніс йому води, щоб він змив кров. Так як кровотеча з носу не припинялася він зателефонував своїй матері та повідомив, про те, що з ним сталося, та пішов до Першотравенської лікарні, де йому надали медичну допомогу. У зв`язку з отриманою травмою носу йому було проведено операцію в м.Дніпро. Прохав суд призначити ОСОБА_3 суворе покарання.

Свідок ОСОБА_9 , допитана в ході судового розгляду, підтвердила суду, що вона навчалася в одному класі з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Навесні 2017 року, точну дату вона вже не пам`ятає, був звичайний навчальний день,- урок біології. ОСОБА_3 сидів на останній парті та грався мобільним телефоном. Потім навів телефон на ОСОБА_8 та став його фотографувати. Це не сподобалося ОСОБА_8 та виник конфлікт між ними. Після уроків вона бачила, як за школою ОСОБА_3 та ОСОБА_8 штовхалися, потім до них підійшов якийсь чоловік та намагався їх розборонити. ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_8 , після чого, вона бачила, як у ОСОБА_8 з носа пішла кров. Як саме ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_8 вона не бачила їй про це повідомила її подруга ОСОБА_10 , яка знаходилася на вулиці разом з нею. Коли у ОСОБА_8 з носа пішла кров ОСОБА_3 злякався та намагався йому допомогти зупинити кров надав серветку. Потім ОСОБА_8 не ходив до школи, так як лікувався. Спочатку клас розділився на дві групи, але в подальшому всі відвернулися від ОСОБА_8 та стали на бік ОСОБА_3 . У класі ОСОБА_3 трошки хуліганив, як всі хлопці, з ОСОБА_8 майже не спілкувався.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив свої покази, дані в ході досудового розслідування 15 червня 2017 року ( а.крим.пров.52-54), згідно яких в квітні 2017 року приблизно о 15 годині він з ОСОБА_12 стояли на порозі школи коли до них підійшов ОСОБА_13 та повідомив, що він зараз буде битися з ОСОБА_8 і вони всі разом пішли за будинок АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розпочали бійку. ОСОБА_8 першим наніс перший удар кулаком в область грудей ОСОБА_3 , після чого останній почав наносити удари ногами по різним частинам тіла ОСОБА_8 ОСОБА_14 та ОСОБА_13 стали наносити один одному удари кулаками, потім ОСОБА_13 наніс ОСОБА_15 удар кулаком лівої руки в область носу після чого у ОСОБА_16 з носу пішла кров. В цей час до них підбіг якийсь чоловік, який став мирити ОСОБА_16 та ОСОБА_3 та на цьому бійка припинилася.

Підстав для сумнівів в показаннях потерпілого ОСОБА_8 , а також свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у суду немає, так як дані показання суд знаходить логічними, достовірними, необхідними та достатніми, які підтверджені в судовому засіданні за допомогою інших доказів, які були досліджені судом.
Експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердив суду, що ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Також експерт пояснив, що оперативне втручання ОСОБА_8 було проведено після травми 14 квітня 2017 року, тому що виникли ускладнення при лікуванні.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 повідомила суду, що ОСОБА_3 , знаходиться у неї під опікою. У зв`язку з загостреною ситуацією на сході країни вони були змушені переїхати до м.Першотравенська. У зв`язку зі зміною місця проживання та місця навчання у ОСОБА_3 іноді виникали конфлікти з однолітками, але такі конфлікти були незначними. Коли відбувся конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 то їй зателефонувала мати потерпілого ОСОБА_7 та повідомила, що її син розбив носа її сину. В подальшому ОСОБА_7 вчинила скандал у школі, у зв`язку з чим вона була вимушена перевести ОСОБА_3 до іншого класу, щоб вони не спілкувалися з ОСОБА_8 . Вона намагалася вирішити питання про відшкодування витрат на лікування потерпілого в добровільному порядку, але ОСОБА_7 вимагала з неї велику суму грошей, приблизно 60000 гривень, але таких грошей у неї немає, тому остання не стала з нею спілкуватися та повідомила, що всі питання вони будуть вирішувати тільки в суді.

Представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 повідомила суду, що вона виховувала сина сама. Він добре навчався в школі, неконфліктний, відповідальний. Вже після бійки вона дізналася про те, що ОСОБА_3 ображав її сина, а останній намагався вирішити ці проблеми самотужки без її участі. При лікуванні сина були витрачені значні грошові кошти, але ні обвинувачений ні його опікун не намагалися надати їм матеріальну допомогу. Прохала суд призначити обвинуваченому суворе покарання.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_18 підтвердила суду, що ОСОБА_3 є дитиною, яка опинилася в складних життєвих обставинах, як переміщена дитина, позбавлена батьківського піклування, з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції. Скарг до служби в справах дітей на ОСОБА_3 ні від школи, ні від сусідів не надходило, на Сірого також. ОСОБА_3 знаходиться під опікою у ОСОБА_4 . Після інциденту, який виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 службою проводилася перевірка в ході якої проведено бесіди з неповнолітніми. У ході бесіди ОСОБА_3 дуже каявся в тому, що сталося, а тому вона вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати міри виховного характеру та передати останнього під нагляд опікуна.

Представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції по лінії ювенальної превенції Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_19 підтвердив суду, що 14 квітня 2017 року йому подзвонили з приймального відділу лікарні та повідомили, що ОСОБА_3 поламав носа неповнолітньому ОСОБА_8 . До даного випадку з ОСОБА_3 вже зустрічався, так як на нього була скарга від батьків ОСОБА_20 , про те, що останній травмував їх неповнолітню дитину. В даному випадку було встановлено, що травмування було не навмисним. На даний час ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_8 на обліку в поліції не перебувають.

Також в судовому засіданні були досліджені письмові докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме: витяг з кримінального провадження №0000218 від 14 квітня 2017 року, згідно якого ОСОБА_7 повідомила, що 14 квітня 2017 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, за будинком АДРЕСА_3 на підґрунті виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , перший завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу зі зміщенням уламків та викривлення носової перегородки 2 ст., з порушенням носового дихання зліва, які, згідно висновку експерта КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз`ДОР» відділу комісійних судово-медичних експертиз №165 від 04 вересня 2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я (Т-1 а.крим.пр.1-2); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 квітня 2017 року, згідно якого ОСОБА_7 повідомила, що 14 квітня 2017 року приблизно о 15 годині 30 хвилин за будинком АДРЕСА_3 ОСОБА_13 , який є однокласником її сина ОСОБА_8 , в ході бійки з її сином завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носу вліво (Т-1 а.крим пров.6); протокол огляду місця події та фото таблиці до нього від 15 квітня 2017 року, де відбувалася бійка між Булаховським та Сірим біля будинку АДРЕСА_3 (Т-1 а.крим.пров.19-23); висновок експерта №101 від 26.04.2017 р., висновок експерта №106д від 15.05.2017 р., висновок експерта №165 від 04.09.2017 року, якими підтверджено, що 14 квітня 2017 року ОСОБА_8 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носа без зміщення уламків та викривлення носової перегородки 2 ст. з порушенням носового дихання зліва, які утворилися від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий. Перелом кісток носа, призвів під час травматичного процесу до викривлення носової перетинки з виникненням гребню носової перетинки зліва, звуження лівої половини носу та утрудненням носового дихання зліва (одностороннє). Встановлені тілесні ушкодження виникли від не менш ніж однієї травматичної дії удару тупого твердого предмету в область носу ( Т-1, а.крим.пров.25-26; 31-32; 122-130); висновок експерта №119-Д від 20 липня 2018 року відповідно до якого на підставі аналізу наданої медичної (медична карта стаціонарного хворого №147, амбулаторна карта, рентгенологічні знімки, комп`ютерне дослідження придаткових пазух носу) та судово-медичної ( «Висновок експерта» №101, «Висновок експерта» №106 д, «Висновок експерта» №165) документації, з урахуванням обстеження потерпілого членами експертної комісії, у ОСОБА_8 встановлено: перелом кісток носа, який призвів під час травматичного процесу до скривлення носової перетинки з утворенням кісткового та хрящового гребеня носової перетинки, які стали причиною обмеження носового дихання.

Встановлені паталогічні зміни носа та його порожнин були обгрунтованою підставою для проведення оперативного втручання з метою відновлення носового дихання: септикопластика, радіоволнова конховазотомія. Під час оперативного втручання хірургічним шляхом були видалені: скривлена частина носової перетинки, долотом збитий кістковий гребень.

Таким чином встановлені тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з подальшим лікуванням ускладнень хірургічна операція, і за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я понад 21 добу, що відповідає п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6 (Т-2, а крим.пров.157-179).

Суд не досліджував інші докази так як сторони обвинувачення та захисту відмовилися від допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 .
Згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України знайшла своє повне підтвердження під час безпосереднього судового розгляду кримінального провадження.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за обставин, встановлених судом.
Часткове визнання ОСОБА_3 вини в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України суд розцінює, як лінію захисту обвинуваченого, викликану бажанням останнього уникнути покарання.
Оцінюючи докази добуті під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що скоєне обвинуваченим необхідно кваліфікувати в рамках пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання, що передбачено ст. 67 КК України судом не встановлено.

У ході судового розгляду кримінального провадження представник служби у справах дітей прохала суд застосувати до ОСОБА_3 міри виховного характеру.

Враховуючи що згідно із ч.1 ст.105 КК України суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:

а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;

б) неповнолітній щиро розкаявся;

в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною( під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил);

г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Крім того, відповідно до роз`яснень Постанови ПВСУ від 15.05.2006 № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» викладених у п.3 ч.7 вбачається, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обстави справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 мір виховного характеру неможливе, у зв`язку з тим, що обвинувачений щиро не розкаявся ( вину визнав частково) та поведінка обвинуваченого після скоєння злочину не була бездоганною. Крім того ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто він досягає повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто строк на яким можливо відповідно до діючого законодавства застосувати міри виховного характеру становить менше 6 місяців, що суд вважає неефективним.

При визначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд також враховує умови життя неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , який на період інкримінованого йому злочину навчався в загально-освітній школі, де відповідно до характеристики зарекомендував себе як не завжди дисциплінований та важкий підліток, схильний до протиправної поведінки, ображав дітей, на момент ухвалення вироку навчається в Гірничому ліцеї, за місцем проживання характеризується добре, є дитиною яка потрапила в складну життєву ситуацію, перебуває під опікою, з листопада 2014 року перемістився до м.Першотравенська з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції). Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Першотравенської міської ради як дитина, що потрапила у складні життєві обставини, на обліку в секторі ювенальної превенції Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не перебуває.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , крім обставин, передбачених у статтях 65 - 67 КК України, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього.

Таким чином з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, їх наслідки та інші обставини справи, за наявності обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, шо обтяжують покарання, з урахуванням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.122 КК України .

Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням вимог ст.102 КК України, відносно неповнолітнього обвинуваченого буде необхідними та достатніми для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого злочину неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_3 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням особи неповнолітнього обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України.

В рамках даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_8 заявив позов до обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ст.128 КПК України в якому прохав стягнути на його користь грошові кошти у сумі 1382 грн.05 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 30000 грн.00 копійок в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою Першотравенського міського суду від 04 січня 2018 року ОСОБА_4 , за клопотанням законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , було залучено до участі в справі в якості співвідповідача за цивільним позовом.

10 квітня 2018 року ОСОБА_8 збільшив розмір своїх позовних вимог та прохав суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь грошові кошти в сумі 6561 грн.86 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 50000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_8 обґрунтовував тим, що незаконними діями ОСОБА_3 йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, який призвів під час травматичного процесу до викривлення носової перетинки зліва, звуження лівої половини носу та утрудненням носового дихання зліва. В ході лікування ним було витрачено 6561 грн.86 коп., що включають в себе придбання ліків, кошти витрачені на проїзд до медичних закладів, прийом лікарів та інше. Крім того йому ОСОБА_3 була спричинена моральна шкода, так як обвинувачений привселюдним побиттям спричинив йому непоправний біль та завдав неабияких душевних страждань. Дані події невимовно відобразились на його нервовій системі, у зв`язку з чим він був змушений звертатися за медичною допомогою.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 та його представники ОСОБА_7 і ОСОБА_38 підтримали заявлені вимоги в повному обсязі та прохали суд їх задовольнити. Крім того потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що так як він терпів фізичні та моральні страждання від побиття та отриманих тілесних ушкоджень йому була спричинена моральна шкода, яка ним оцінена в 50000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 та законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали в повному обсязі, прохали суд в їх задоволенні відмовити.

Вислухавши доводи неповнолітніх обвинуваченого та потерпілого, а також їх представників суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом.

У відповідність до ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна, шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її заподіяла за наявності її вини.

Статтею 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Так ОСОБА_8 в якості доказів по цивільному позову надані чеки на придбання медичних препаратів на суму 5377 грн.96 коп., підтвердження витрат на відвідування лікаря 06.10.2017 року 179 грн., та транспортні витрати 1004 грн.04. коп.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_8 в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди задовольнити частково та стягнути на його користь з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 5703 грн.96 коп. (5377 грн.96 коп. витрати на придання медичних препаратів, 179 грн витрати на відвідування лікаря 06.10.2017 року, 147 грн. витрати на проїзд з м.Першотравенська до м.Дніпро 09.01.2018 року), у разі відсутності у ОСОБА_3 грошових коштів, вказану суму коштів стягнути із законного представника ОСОБА_4 .

Обговорюючи розмір відшкодування ОСОБА_8 моральної шкоди суд враховує характер та обсяг фізичних, духовних та психологічних страждань потерпілого від отриманих тілесних ушкоджень здоров`я, термін лікування. З врахуванням викладених ОСОБА_8 та встановлених судом обставин та характеру спричиненої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає за необхідне стягнути на користь потерпілого 18000 грн.00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралася.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речовий доказ: оптичний CD-R диск сірого кольору, №RFD80M-80991 80 «ANV» Professional, із записаною на ньому інформацією, а саме: скрін із зображеннями на них переписок однокласників ОСОБА_8 в кількості 9 штук із соціальної мережі «Контакт», які були створені 16 липня 2017 року, аудіо файли в кількості 6 штук, створені 11 жовтня 2017 року, який 19 жовтня 2017 року в кабіненті №9 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надала для огляду ОСОБА_7 , долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження (Т-1, а.крим.пров.а.с.186).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 та ст.104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно пунктів 1-2 ч.1 та п.1 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи;

-попросити публічно пробачення у потерпілого.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5703 (п`ять тисяч сімсот три) гривні 96 копійок, які складаються з 5377 грн.96 коп. витрати на придання медичних препаратів, 179 грн. витрати на відвідування лікаря 06.10.2017 року, 147 грн. витрати на проїзд з м.Першотравенська до м.Дніпро 09.01.2018 року, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у разі відсутності у ОСОБА_3 грошових коштів, вказану суму коштів стягнути із законного представника ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у разі відсутності у ОСОБА_3 грошових коштів, вказану суму коштів стягнути із законного представника ОСОБА_4 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралася.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речовий доказ: оптичний CD-R диск сірого кольору, №RFD80M-80991 80 «ANV» Professional, із записаною на ньому інформацією, а саме: скрін із зображеннями на них переписок однокласників ОСОБА_8 в кількості 9 штук із соціальної мережі «Контакт», які були створені 16 липня 2017 року, аудіо файли в кількості 6 штук, створені 11 жовтня 2017 року, який 19 жовтня 2017 року в кабіненті №9 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надала для огляду ОСОБА_7 , долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому його законному представнику та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1