Справа № 463/4818/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/596/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.06.2020 про відмову у задоволені скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001676 від 11.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.06.2020 було відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001676 від 11.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України.

На дану ухвалу подав апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати; постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 від 24.04.2020 - скасувати.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, то апелянт зазначає, що копію ухвали слідчого судді від 05.06.2020 отримав по електронній пошті того ж дня, але оскільки 6-8 червня 2020 року було вихідними днями, а 9,10 червня він перебував у м. Львові на слідчих діях, в той час, як його офіс знаходиться в м. Луцьку, а тому з об`єктивних обставин він не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу. Просить врахувати дані обставини поважними.

Свої вимоги адвокат ОСОБА_6 мотивує тим, що предметом розгляду скарги в суді першої інстанції було прийняття слідчим необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. По результатам розгляду скарги слідчим суддею винесено ухвалу про відмову у задоволені скарги мотивуючи тим, що слідчим проведені всі необхідні та можливі слідчі дії та в результаті проведених досудовим слідством дій не здобуто доказів вини поліцейських. Тобто, судом першої інстанції не було перевірено доводи скарги у результаті чого винесено необгрунтоване рішення щодо законності постанови слідчого.

Апелянт наголошує, що постанова слідчого суперечить вимогам п.2 ч.5 ст. 110 КПК України в тому що не містить чітко зазначених мотивів та обґрунтувань прийнятого рішення. Слідчий, зазначаючи відсутність умислу, не зазначає вид вини, який на думку слідчого є наявний в діях особи. Факт того, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 нанесені саме поліцейськими, навіть слідчим не ставиться під сумнів, з огляду на наявні докази та відео з нагрудних камер. Відтак тілесні ушкодження можуть бути нанесені або умисно або з необережності. Зазначаючи у постанові, що у поліцейських був відсутній умисел на заподіяння тілесних ушкоджень особі, слідчий не вказав, та не обґрунтував, що саме підтверджує необережність в їх діях.

Апелянт вважає, що слідчий помилково вказав склад злочину, передбачений ст. 365 КК України та помилково визначив суб`єктивну сторону даного злочину. Диспозиція даної статті вказує на злочин, що полягає у перевищенні влади або повноважень. Відтак вина, як складова суб`єктивної сторони злочину, має міститися саме у перевищенні влади або повноважень, а не у заподіянні тілесних ушкоджень. Наявність такого заподіяння впливає виключно на кваліфікацію злочину. У разі якщо слідчий встановив відсутність кваліфікуючої ознаки та не спростував ознаки злочину він повинен був перекваліфікувати дії поліцейських з ч.2 на ч. 1 ст. 365 КК України.

Апелянт покликається, що слідчий у постанові, в одному абзаці, де міститься обґрунтування його рішення зазначив, що поліцейський захід застосований пропорційно та ефективно, але при цьому не вказує з якою метою цей захід було застосовано, зокрема фізичну силу до особи, яка не вчинила жодних правопорушень.

Адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, через карантинні вимоги прибути в суд апеляційної інстанції немає можливості, апеляційні вимоги підтримує в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_9 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та висловив своє відношення до апеляційної скарги, де просив не задовольняти апеляційну скаргу, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін, зокрема зазначив наступне. Проаналізувавши всі зібрані докази в їх сукупності, слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 дійшов правильного висновку про відсутність в діях патрульних поліцейських ОСОБА_10 , ОСОБА_11 умислу на перевищення своїх службових повноважень шляхом умисного неправомірного та неспіврозмірного заподіяння шкоди ОСОБА_7 , як особі, на яку безпосередньо вказали свідки у зв`язку з порушенням громадського порядку у нічну пору доби 10.04.2017 у м. Луцьку на вул. Данила Галицького біля нічного клубу «Стара Підкова» та яку затримали у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, а поліцейський захід, застосований працівниками патрульної поліції до ОСОБА_7 , в ситуації, що мала місце був пропорційним та ефективним, відповідав вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової справи та кримінального провадження наданого слідчим, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що були проведені необхідні слідчі дії, в тому числі виконані ухвали суду, вказав в чому саме полягала законна підстава для прийняття слідчим оскаржуваного рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали скарги, кримінального провадження, колегія суддів вважає, що досудове розслідування по згаданому кримінальному провадженню проведено в повній мірі, а рішення про закриття цього провадження прийнято у відповідності до діючого законодавства.

Як встановлено в суді першої інстанції, згідно постанови слідчого від 24.04.2020, по кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0001676 від 11.04.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 складу вказаних правопорушень.

З матеріалів кримінального провадження № 0001676 вбачається, що під час досудового розслідування проведено неодноразово допити потерпілого ОСОБА_7 , неодноразово допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , допитано в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , здійснено огляд місця події про що складено відповідний протокол від 12 квітня 2017 року; отримано висновки експертів № 324 від 11 квітня 2017 року та № 571 від 14 червня 2017 року в підтвердження факту заподіяння ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень; отримано висновок № 4563 судово-психологічної експертизи від 31 липня 2019 року; отримано висновок службового розслідування за фактом можливого застосування інспектором роти № 3 батальйону УПП у місті Луцьку ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_10 та інспектором роти № 3 батальйону УПП у місті Луцьку ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_11 фізичної сили та спеціальних засобів до гр. ОСОБА_7 від 29 травня 2017 року, відповідно до якого дії працівників поліції відповідали вимогам Закону України «Про Національну поліцію»; отримано службові характеристики на вказаних поліцейських, оглянуто відеозаписи з місця події, в тому числі з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_10 , отримано медичні документи про стан здоров`я потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або із наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюючі її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Вищевказані вимоги були дотримані в повному обсязі слідчим суддею під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Так, слідчий суддя проаналізувавши доводи потерпілого, протоколи його допитів, допитів свідків, висновок службового розслідування та описані вище докази, з`ясував, що слідчий прийшов до обгрунтованого висновку, щодо відсутності умислу в працівників поліції на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , застосований працівниками міліції захід був пропорційним і ефективним, відповідав вимогам Закону України «Про Національну поліцію», а тому в діях інспекторів УПП в Волинській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відсутні склади кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Тобто, слідчим були здійснені всі можливі слідчі дії для з`ясування обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях інспекторів УПП у Волинській області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ознак складу кримінальних правопорушень, які були відображені в постанові.

Покликання захисника про те, що суддя повинен був звернути увагу слідчому на невідповідність кваліфікації дій працівників поліції, за ч.2 ст. 365 КК України, та необхідність у перекваліфікації їх на ч.1 ст. 365 КК України, з врахуванням об`єктивних сторін кожної з частин даної статті, то колегія суддів вважає це не допустимим, оскільки органи досудового розслідування, зокрема слідчий, здійснює свої повноваження у відповідності до вимог чинного КПК України, при слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється.

Доводи адвоката ОСОБА_6 наведені в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки як слідчим, так і слідчим суддею були дотриманні вимоги ст. ст. 91 94 КПК України необхідні для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді від 05.06.2020 про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , на постанову слідчого, від 21.04.2017, про закриття кримінального провадження, не підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 червня 2020 року, про відмову у задоволені /скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001676 від 11.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: