ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/327/20
Провадження № 1-кп/210/522/20

"24" березня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0001348 від 03.09.2019 року щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із повною загально-середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку не має, в силу ст.89 КК України не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, за наступних обставин.
Так, 26.08.2019 року приблизно о 16.00 годин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшов до місця мешкання своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до квартири АДРЕСА_2 , з якою тимчасово мешкав з дозволу матері. Перебуваючи в квартирі за вказаною адресою ОСОБА_3 , на ґрунті побутового пияцтва, влаштував сварку з матір`ю, під час якої у нього виникла гостра неприязнь до ОСОБА_6 та умисел на спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , діючи з умислом спрямованим на спричинення ОСОБА_6 , тяжких тілесних ушкоджень, не переслідуючи за мету заподіяння їй смерті, приблизно о 16:00 годин 26.08.2019 року умисно, зі значною силою завдав потерпілій ОСОБА_6 , яка стояла звернутою до нього обличчям, кілька ударів руками в область обличчя, від чого остання впала напідлогу.
Відразу ж після цього, ОСОБА_3 взяв в приміщенні кухні даної квартири дерев`яний табурет, таким чином підшукавши собі знаряддя злочину, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, та бажаючи настання саме таких наслідків, проявляючи агресію, не переслідуючи за мету заподіяння матері смерті, в цей же час умисно, зі значною силою, завдав потерпілій ОСОБА_6 , не менше 2 ударів підшуканим дерев`яним табуретом в область тулубу. Після цього ОСОБА_3 залишив квартиру за вказаною адресою, а потерпіла ОСОБА_6 отримавши в результаті протиправних дій сина тілесні ушкодження в області голови та обличчя залишилась вдома.
03.09.2019 року в ранковий час доби потерпіла ОСОБА_6 перебувала за своїм місцем мешкання, де у зв`язку з погіршеним станом здоров`я, яке утворилось внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, потерпіла втратила свідомість та в непритомному стані була госпіталізована до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР для надання медичної допомоги.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в 13.20 годин потерпіла ОСОБА_6 померла у зв`язку з тілесними ушкодженнями.
Відповідно до Висновку експерта №1611 від 03.10.2019 року, причиною смерті ОСОБА_6 , 1953 року народження, з`явилася закрита тупа травма живота, яка супроводжувалась розривом сальнику, що в подальшому, після перенесеного оперативного втручання та на тлі супутньої хронічної патології, ускладнилася полі органною недостатністю, що підтверджується морфологічними ознаками, характерними для даного виду смерті та даними медичної документації на ім`я потерпілої: «Основний діагноз: Множинні забої, крововиливи м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок. ЗЧМТ: Розрив великого сальнику. Конкуруючий діагноз: Змішаний цироз печінки, стадія декомпенсації. Портальна гіпертензія. Гепатоспленомегалія. Гостра нирково-печінкова недостатність. Енцефалопатія. Ускладнення: Шок-1. Гемоперетоніум. Асцит. Супутній: Цукровий діабет 2 тип стадія субкомпенсація». При дослідженні трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: синець на верхній повіці правого ока, на підборідді праворуч від умовної серединної лінії синець, ліворуч від умовної серединної лінії на підборідді синець, в ділянці лівої вилиці, синець в середній третині правого плеча по зовнішній поверхні, на тильній поверхні правої стопи, крововиливи в очеревину, крововиливи та розрив сальника. Виявлені синці на обличчі, правому плечі та правій стопі утворились прижиттєво за декілька діб до настання смерті, в один проміжок часу, від ударної дії тупих твердих предметів, та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (п.2.3.5). Виявлений розрив сальника, крововиливи в його клітковину та крововиливи в очеревину утворились від уданої дії тупих твердих предметів та входять до комплексу закрита тупа травма живота, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (п.2.1.3.л, п.2.1.3.о). З медичної картки стаціонарного хворого встановлено: «Status localis: кровоподтеки лица, большие слева. Верхні кінцівки: кровоподтеки застарелые обеих предплечий. … Нижні кінцівки: кровоподтеки обеих голеней». Виявлені ушкодження що входять до комплексу закрита тупа травма живота, знаходяться в наслідковому зв`язку з настанням смерті. Враховуючи анатомічну локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, малоймовірне їх утворення при падінні з висоти власного зросту. При судово-медичному дослідженні трупа, виявлено ознаки цирозу печінки, варикозного розширення вен стравоходу.
ОСОБА_3 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Прокурор заявив суду клопотання, яке підтримав обвинувачений та його захисник, про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, так як обвинувачений вину в скоєнні злочину визнав повністю, вважають недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження, не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, при цьому, судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувались під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, суд провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, зазначені в обвинувальному акті та пояснив суду, що дійсно 26.08.2019 року в другій половині дня перебував за місцем мешкання своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в квартирі, між ним почалась сварка з матір`ю, під час якої він спричинив їй тілесні ушкодження, а саме кілька ударів руками в область обличчя, від яких вона впала напідлогу. Далі, під час сварки з вітчимом, ОСОБА_3 взяв в кухні табурет, і зі значною силою, наніс удари в область тулубу матері. В подальшому, матері стало погано та її госпіталізували до лікарні. Через декілька днів мати померла в лікарні від тілесних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_3 додав, що сам собі ніколи не зможе пробачити те, що вчинив такі дії, які призвели до смерті рідної матері. Також додав, що під час вказаної події не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Суд, вислухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, вислухавши показання обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст.2 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікованою Україною Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною Національного законодавства України, який набрав чинності для України 11.09.1997 року) встановлено, що право кожного на життя охороняється законом.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07 лютого 2003 року, звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи.
Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до п.п.2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.
Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що ним вчинено злочин проти життя та здоров`я особи, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який є не одруженим, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально, звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра з 1994 року з діагнозом органічний емоційно-лабільний розлад, обумовлений перенесеною ЧМТ (1988р.). Звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з червня 2006 року з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. Вину у скоєному злочині визнав повністю та у вчиненому розкаюється.
Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №4 від 09.01.2020 року ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, інший хворобливий стан психіки в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Іспитованому властиві такі індивідуально-психологічні особливості, як достатня продуктивність пізнавальних процесів, активність, товариськість про поверховості соціальних контактів, енергоцентричність, нестійкість настрою і самооцінки, легкість виникнення дратливості і запальних реакцій, вузьке коло інтересів, достатні адаптивні можливості в цілому. Індивідуально-психологічні особливості іспитованого істотно не вплинули на його свідомість і поведінку в кримінальній ситуації. Іспитований в досліджуваній ситуації у будь-якому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебував. (Т.1.а.с.172-177).
Згідно доповіді Металургійного районного відділу пробації філії державної установи «Центр Пробації» у Дніпропетровській області від 25.02.2020 року, на підставі зібраних характеризуючих матеріалів щодо обвинуваченого ОСОБА_3 надано висновок про те, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо встановлення обтяжуючої обставини, такої, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і критично відноситься до посилання сторони обвинувачення на покази свідків, як докази перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, доказами перебування особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння може бути лише висновок експерта щодо такого стану.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин у відношенні своєї матері, в силу ст.89 КК України не судимий, однак, свою вину визнав повністю та у скоєному кається, тому, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства не можливе, ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах мінімального строку санкції ст.121 ч.2 КК України, з відбуванням покарання у кримінально-виправній установі закритого типу.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Арешт на майно обвинуваченого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не накладався. Процесуальні витрати відсутні.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.11.2019 року застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.11.2019 року, на підставі вказаної ухвали суду, ОСОБА_3 було затримано відповідно до ст.208 КПК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2020 року строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 26.03.2020 року.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , слід залишити без змін до моменту набрання цим вироком законної сили.

Потерпілим у кримінальному провадженні нікого не визнано, у зв`язку з тим, що родичі у померлої, відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 84, 100, 349 ч.3, 368, 370, 373, 374 КПК України, п.п.2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07 лютого 2003 року, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили, залишити без змін.
Після набрання цим виром законної сили, строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання, а саме з 01.11.2019 року.
Речові докази:
- дерев`яний табурет, поміщений в поліетиленовий пакет та опечатаний, який згідно Квитанції №839 переданий на зберігання до камери схову Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили, знищити;
- фрагменти килиму після проведення Судово-імунологічної експертизи №208 від 15.11.2019 року, упаковані до паперового конверту, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.

Матеріали кримінального провадження №0001348 від 03.09.2019 року залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за №210/327/20, провадження №1-кп/210/522/20.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1