Справа № 341/1805/18
Провадження № 1-кп/353/26/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 рокум.Тлумач

06 лютого 2020 року місто Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-

Франківської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційного судового провадження) в залі суду кримінальне провадження N 0000196, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, неодруженого, судимого:

- вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (Трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 (Один) рік,

- вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22.07.2009 року за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням на підставі ст. 71 КК України до 3 (Трьох) років 2 (Двох) місяців позбавлення волі;

- вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17.05.2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України з призначенням на підставі ст. ст. 70, 71 КК України до 3 (Трьох) років 8 (Восьми) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна;

- вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (Трьох) місяців арешту;

- вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 (Трьох) років позбавлення волі, звільненого 07.06.2017 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням у житло, та незаконно заволодів іншим важливим особистим документом.

Кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів (судимості не погашені), останній раз 26.02.2015 року вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 (Трьох) років позбавлення волі, звільнившись 07.06.2017 року по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 29.06.2017 року близько 1 години ОСОБА_4 , знаючи що його сусіди ОСОБА_5 , які проживають по АДРЕСА_1 , знаходяться на сезонних роботах у Республіці Польща, відсутні по місцю свого постійного проживання, вирішив зайти до їх помешкання та вчинити крадіжку чужого майна, яке знаходиться у вказаному вище будинку.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю господарів будинку, шляхом зламу вхідних дверей проник у середину житла. Перебуваючи в середині помешкання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 почав шукати майно, яке б можна було викрасти. При цьому він виявив 30 кг свинного м`яса, вартість 1 кг якого становить 110 грн., камуфльовану форму «Піксель» виробництва України, вартістю 400 гривень, камуфльований бушлат «Піксель» виробництва України, вартістю 600 гривень, ноутбук «ASUS F540S» разом з портативними колонками виробництва КНР, вартістю 12400 гривень, DVD-систему домашнього кінотеатру «Panasonic SC-PT550» разом з мікрофоном та музичною колонкою «Panasonic», вартістю 8600 гривень, відеоплеєр «LG L418», вартістю 400 гривень, комп`ютерну мишку «Gaming», вартістю 145 гривень, та ніж марки «Grand Way» (АРХАР) із дерев`яною рукояттю коричневого кольору, клинком та лезом, яке має вигравіруваний візерунок рослинного орнаменту в шкіряному чохлі коричневого кольору, вартість якого, згідно висновку експерта № 4.3-41/18 від 21.02.2018 року, становить 369 гривень. Вищевказані речі та предмети ОСОБА_4 таємно викрав, винісши їх за межі господарства ОСОБА_6 , і у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 26614 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи у помешканні ОСОБА_6 та здійснюючи пошук майна, яке б можна було викрасти, виявив у шухляді комода, який знаходився у спальній кімнаті, посвідчення Учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 09.12.2015 року Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування «ПІВДЕНЬ», на ім`я ОСОБА_6 і, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказане посвідчення є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, оскільки пред`явник посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою незаконного заволодіння вказаним документом, таємно викрав зазначене вище посвідчення Учасника бойовий дій разом з іншим майном ОСОБА_6 і у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, викинувши його на привокзальній площі у м. Івано-Франківську.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, визнав повністю та беззастережно, не заперечив та повністюпідтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень відповідно до викладеного, вказавши на те, що він дійсно 29.06.2017 року близько 1 години, знаючи що його сусіди ОСОБА_5 , які проживають по АДРЕСА_1 , знаходяться на сезонних роботах у Республіці Польща та відсутні по місцю свого постійного проживання, вирішив зайти до їх помешкання та вчинити крадіжку їх майна.

З цією метою він, зламавши вхідні двері, проник у середину житла та почав шукати майно, яке б можна було викрасти. Він виявив 30 кг свинного м`яса, камуфльовану форму «Піксель», камуфльований бушлат «Піксель», ноутбук разом з портативними колонками, DVD-систему домашнього кінотеатру разом з мікрофоном та музичною колонкою, відеоплеєр, комп`ютерну мишку та ніж із дерев`яною рукояттю, клинком та лезом. Викрадені речі та предмети він виніс за межі господарства ОСОБА_6 і у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, сусіду продав м`ясо за 500 грн., ніж - за 200 грн., ноутбук здав у ломбард.

Крім цього, він виявив у шухляді комода, який знаходився у спальній кімнаті будинку потерпілого, посвідчення Учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 . Він розумів, що вказане посвідчення є важливим особистим документом, при пред`явленні якого особа має право на пільги, встановлені законодавством України. Посвідчення він викрав разом з іншим майном ОСОБА_6 і у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, викинувши його на привокзальній площі у м. Івано-Франківську.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаюється, потерпіломуповністю відшкодував завдані кримінальними правопорушеннями збитки, останній не має до нього претензій матеріального та морального характеру, просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинених кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням у житло, та незаконно заволодів іншим важливим особистим документом.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює, не одружений, негативно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому та те, що потерпілий претензій матеріального та морального характеру до нього не має, просить обвинуваченого суворо не карати.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді, складеної Богунським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Житомирській області, від 13.02.2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається висока ймовірність вчинення повторного правопорушення, а виправлення цієї особи без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб) (Т. 1 а.с. 64-65).

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді позбавлення волі, та у межах санкції ч. 3 ст. 357 КК України - у виді арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

За даним кримінальним провадженням щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.09.2018 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003806 від 13.09.18 року, до підозрюваного ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 11.11.2018 року (Т. 2 а.с. 1-3). В подальшому ухвалами Корольовського районного суду м. Житомира запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою було продовжено, востаннє до 13 березня 2020 року (включно)(Т. 2 а.с. 11-12).

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому, з врахуванням наведеного, з ОСОБА_4 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертизи згідно довідки експертної установи.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (Три) роки 6 (Шість) місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України 3 (Три) місяці арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 3 (Три) роки 6 (Шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Речові докази по справі:

- дерев`яний осколок із вдавленим об`ємним слідом злому в спеціальному пакеті № 0010059, який зберігається у камері зберігання речових доказів Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківської області, знищити;

- предмет схожий на ніж із дерев`яною рукояттю коричневого кольору з клинком та лезом, яке має вигравіруваний візерунок рослинного орнаменту в шкіряному чохлі коричневого кольору, який зберігається у камері зберігання речових доказів Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківської області, повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- слід взуття в паперовому конверті, чотири сліди фактури матеріалу в паперовому конверті, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при ньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 572 (П`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп. процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4.3-41/18 від 21.02.2018 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_1