Справа № 396/168/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000803 від 14.10.2013 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 9 ч.2 ст.115, ч.1 ст.152, ч.4 ст.187 КК України,

встановив:
ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 18 липня 2020 року.
В судовому засіданні прокурор вказав про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не зменшилися. Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, існує ризик ухилення від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки злочини вчинені з корисливих мотивів, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, в судовому засіданні не досліджені докази та не допитані свідки, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків. Зазначив, що біль м`який запобіжний захід унеможливить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому не можливо виключити і застосування насилля до потерпілої. Вказав, що розмір застави не можливо визначити, так як настала смерть двох осіб.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти продовження строку тримання під вартою, просив з метою недопущення порушення законності щодо подальшого розгляду справи, враховуючи рішення ЄСПЛ щодо тривалого перебування обвинуваченого під вартою, змінити на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, має інвалідність та незадовільний стан здоров`я, що є підставою для зміни запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.

Потерпіла та потерпілий підтримали доводи прокурора та вказали, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Враховуючи доводи прокурора, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуюється, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого. Також, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Так, ОСОБА_7 не працює, не має постійного джерела доходу, розлучений, а отже не має міцних соціальних зв`язків. Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152 КК України, який є злочином середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 5 років та злочинів, передбачених п.п.1, 6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, які відносяться до особливо тяжких, за одне з яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченим у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_7 органом досудового розслідування інкримінується умисне вбивство двох осіб похилого віку.

Окрім того, судом враховано можливість обвинуваченого зникнути з постійного місця проживання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 21 серпня 2020 року включно, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -
постановив:
продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 21 серпня 2020 року включно.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8