Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.03.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: потерпілої ОСОБА_5 ,
її захисника адвоката ОСОБА_6 та
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/61/20, за апеляційною скаргою, яку подала представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2019 року клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000666, відомості про кримінальне правопорушення в якому 05 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками передбаченого ст. 356 КК України кримінального правопорушення, задоволено. Накладено арешт на земельні ділянки за кадастровими номерами № :11:017:0179 та № :11:017:0181, власником яких являється ОСОБА_8 , проживаюча в АДРЕСА_1 .
З матеріалів судового провадження вбачається, що 10 вересня 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим прокурором клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами № :11:017:0179 та №:11:017:0181 власником яких являється ОСОБА_8 , проживаюча в АДРЕСА_1 . Клопотання мотивоване тим, що 04.06.2019 року до чергової частини Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області № 308/5174/19 від 21 травня 2019 року про зобов`язання уповноваженої особи Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_5 , яка просить прийняти міри до посадових осіб Оноківської сільської ради, які без законних підстав передали у приватну власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 . 05.06.2019 року відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 за ст. 356 КК України. В ході допиту в якості потерпілої гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що з 1994 року їй належать дві земельні ділянки розмірами 0.11 га та 0.10 га. Рішенням 5-ої сесії 23 скликання Оноківської сільської ради від 26 березня 1999 року земельну ділянку площею 0.11 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 передано у власність із цільовим призначенням під будівництво, що підтверджується державним актом, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 245 від 26 травня 1999 року. На земельну ділянку рішенням № 193 від 30 червня 2016 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність. 11 травня 2019 року зафіксовано факт ведення будівництва на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 . Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що наразі земельна ділянка що є об`єктом протиправних дій може бути відчужена іншим особам, а також те, що існують ризики її поділу, зміни конфігурації та іншим чином перетворення, а також те, що одним із завдань досудового розслідування на даний момент є перевірка показань потерпілої щодо використання нею земельної ділянки протягом тривалого часу у тих геопросторових даних, що існують на даний момент. Тому слідчий вважав, що є всі підстави для накладення відповідного арешту, що перевірити всі вищенаведені доводи потерпілої, без забезпечення неможливості її зміни конфігурації поділу та інші дії щодо перетворення земельної ділянки у первісному стані, є неможливим, оскільки така зареєстрована за двома ділянками за кадастровими номерами :11:017:0179 та :11:017:0181, що є достатньою підставою для задоволення вказаного клопотання про арешт майна. Просить накласти арешт на дані земельні ділянки.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим у клопотанні майна критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, та на те, що вказана у клопотанні земельна ділянка може бути відчужена іншим особам, що існують ризики її поділу, зміни конфігурації та іншим чином перетворення, що одним із завдань досудового розслідування на даний момент є перевірка показів потерпілої щодо використання нею земельної ділянки протягом тривалого часу в тих геопросторових даних, що існують на даний момент. Тому, клопотання слідчого задоволено.
В апеляційній скарзі представник власника майна, зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що як на підставу наявності доказів того, що земельна ділянка є об`єктом протиправних дій слідчий зазначає виключно відомості, отримані в ході допиту потерпілої гр. ОСОБА_5 , однак КПК України такої підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження як перевірка показань потерпілої не містить. Стверджує, що суд, наклавши арешт на земельні ділянки, позбавив їх власника ОСОБА_8 законного права на вільне володіння та користування земельними ділянками, заборонив проводити на земельній ділянці будь-які будівельні роботи, чого, в свою чергу, не було в прохальній частині клопотанні слідчого. Окрім того, клопотання слідчого розглянуто за відсутності власника майна та його представника, що позбавило таких надати слідчому судді докази, які підтверджують безпідставність показань та доводів потерпілої ОСОБА_5 щодо захоплення земельних ділянок, які нібито були відведені у власність потерпілої. Посилається також і на те, що потерпілою надано правовстановлюючі документи лише на одну земельну ділянку. Просить ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2019 скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу ; потерпілої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого, з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що відповідно до вимог закону прокурор повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги; що розгляд справи 28.12.2019 та 04.02.2020 відкладався, у тому числі у зв`язку з неявкою прокурора на розгляд судового провадження ; що від прокурора не надходили заяви (клопотання) про відкладення розгляду справи та про поважність причин неявки до апеляційного суду.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором вимоги вищевказаних норм Кримінального процесуального кодексу України при внесенні клопотання не були дотримані, а слідчим суддею не були враховані положення Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права закладені в Європейській Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання про накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами № :11:017:0179 та № :11:017:0181, власником яких являється ОСОБА_8 що призвело до постановлення незаконного, невмотивованого та передчасного судового рішення.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Окрім того, відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Накладаючи арешт на земельні ділянки слідчий суддя в ухвалі зазначив про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим у клопотанні майна критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, й на те, що вказана у клопотанні земельна ділянка може бути відчужена іншим особам, що існують ризики її поділу, зміни конфігурації та іншим чином перетворення, що одним із завдань досудового розслідування на даний момент є перевірка показань потерпілої щодо використання нею земельної ділянки протягом тривалого часу в тих геопросторових даних, що існують на даний момент.

На будь-які інші підстави в обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя в ухвалі не послався.

Колегія суддів також вважає, що у клопотанні слідчий та прокурор не посилаються на наявність будь-яких даних, які б підтверджували, що майно, яке належить арештувати земельні ділянки за кадастровими номерами № :11:017:0179 та № :11:017:0181, власником яких являється ОСОБА_8 , підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди або таке може бути конфісковане.

Тому доводи апеляційної скарги, яку подала представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , про незаконність та невмотивованість судового рішення підлягають до часткового задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів, керуючись принципом диспозитивності, зазначає, що сторона кримінального провадження слідчий та прокурор у підтвердження доводів клопотання про те, що вказане вище майно є речовим доказом, не надала як слідчому судді, так і апеляційному суду копії процесуального рішення постанови про визнання майна - земельних ділянок за кадастровими номерами № :11:017:0179 та № :11:017:0181, власником яких являється ОСОБА_8 , речовим доказом.

Колегія суддів також зазначає, що всупереч вимог ст. 171 КПК України прокурор погоджуючи клопотання не звернув увагу на те, що до клопотання не приєднана копія постанови про визнання майна земельних ділянок за кадастровими номерами :11:017:0179 та :11:017:0181, власником яких являється ОСОБА_8 , речовими доказами.

Тому колегія суддів висновки, викладені у судовому рішенні про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим у клопотанні майна критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, вважає належним чином не вмотивованими, такими, що не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні гр. ОСОБА_8 не визнавалась підозрюваною, обвинуваченою чи засуджувалась й щодо неї може бути застосовано покарання у виді спеціальної конфіскації.

Крім того, стороною обвинувачення не надані будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні із гр. ОСОБА_8 може бути стягнута неправомірна вигода. Відсутні у матеріалах судового провадження і дані про неосудних осіб, діями яких завдана матеріальна шкода, яку у подальшому необхідно буде відшкодовувати за рахунок арештованого майна.

Окрім того, матеріали за клопотанням не містять даних про те, що ОСОБА_5 є цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0000666, відомості про кримінальне правопорушення в якому 05 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками передбаченого ст. 356 КК України злочину.

Дослідивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку і про те, що у ньому не зазначена мета арешту майна, що, подаючи клопотання, слідчий не врахував положення ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідно до якої фізична або юридична особа може бути позбавлена права на відчуження, розпорядження та / або користування майном.

У порушення вимог передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України слідчим до клопотання не додані документи, що підтверджують право власності чи користування гр. ОСОБА_5 земельними ділянками саме за кадастровими номерами № :11:017:0179 та № :11:017:0181, тобто, саме на те майно, що належить арештувати.

При оцінці доводів клопотання та доводів апеляційної скарги, колегія суддів також вважає, що у клопотанні слідчого не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків поділу, зміни конфігурації та іншим чином перетворення земельних ділянок.

Формальне посилання слідчого у клопотанні на ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 та ст. 171 КПК України, без належного вмотивування мети та підстав для арешту майна, колегія суддів вважає таким, що не приводить до висновку про його обґрунтованість та про необхідність його задоволення.

З ухвали слідчого судді вбачається, що у підтвердження висновку про наявність ризиків поділу, зміни конфігурації та іншим чином перетворення земельної ділянки, слідчий суддя не послався на будь-які дані.

Між тим, у клопотанні слідчий не посилається на положення ст. 98 КПК України при вмотивованості його доводів.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя, наклавши арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами № :11:017:0179 та № :11:017:0181, власником яких являється ОСОБА_8 , одночасно, у мотивувальній частині ухвали послався на необхідність накладення арешту лише на одну земельну ділянку, не вказавши її кадастровий номер (а. с. 127, 128).

Між тим, із заяви ОСОБА_5 та Витягу з ЄРДР вбачається, що до ЄРДР внесені відомості з обставин незаконної передачі посадовими особами Оноківської сільської ради голови сільської ради ОСОБА_11 та голови земельної комісії ОСОБА_12 , у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Окрім того, у клопотанні слідчий не посилається на наявність обставин для розгляду клопотання за відсутності осіб, яким належать земельні ділянки за кадастровими номерами :11:017:0179 та :11:017:0181, власник ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яка оспорює право власності на ці земельні ділянки.

Слідчим суддею не вмотивовано висновок і про те які саме слідчі дії необхідно провести з вказаними вище земельними ділянками ; не враховано, що у клопотанні не вказується на необхідність проведення будь-яких слідчих дій із земельними ділянками.

Посилаючись в ухвалі на те, що клопотання може бути розглянуто за відсутності вказаних вище осіб та слідчого, слідчий суддя не врахував наступне.

Відповідно до рапорту слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 про розгляд клопотання належним чином повідомлено ОСОБА_13 та потерпілу ОСОБА_14 (а.с. 122, 123).

Матеріали за клопотанням не містять будь-яких даних про те, що гр. гр. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мають будь-яке відношення до вказаних земельних ділянок.

Одночасно, з матеріалів за клопотанням не вбачається, що власник земельних ділянок ОСОБА_8 повідомлена про час та місце розгляду клопотання, що слідчим вмотивовувався висновок про необхідність розгляду клопотання за відсутності ОСОБА_8 саме з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів за клопотанням також вбачається, що ОСОБА_8 , відповідно до договорів купівлі продажу, є добросовісним набувачем земельних ділянок за кадастровими номерами № :11:017:0179 та №:11:017:0181, що процедура відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_15 порушена не була (а. с. 22- 25, 26-29, 48- 84, 85- 127)

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що слідчий та прокурор не приймали участь у розгляді клопотання, що слідчим суддею не досліджувались матеріали кримінального провадження, в яких можуть міститися дані у підтвердження обґрунтованості доводів клопотання і такі слідчим суддею не витребовувались.

Оскільки слідчий та прокурор не приймали участь у розгляді клопотання, незрозумілим видається і висновок про те коли і ким були доведені обставини, що земельні ділянки відповідають критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, що земельна ділянка може бути відчужена іншим особам, що існує ризик її поділу, зміни конфігурації та іншим чином перетворення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що прокурор, який погоджував клопотання, зобов`язаний довести обґрунтованість його доводів.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що чинний КПК України не містить такої підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно, як перевірка показань потерпілої, про що вказується у клопотанні.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує пояснення надані сторонами судового розгляду (адвоката ОСОБА_6 ) та ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22.11.2019, відповідно до яких ОСОБА_5 оспорює право власності на земельні ділянки ( три земельні ділянки ) за кадастровими номерами № № :11:017:0179; :11:017:0181та :11:017:0181, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. ст. 409-410 КПК України неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу, зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

Вищевказане, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не можна визнати належним чином умотивованим, таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Тому, ухвала слідчого судді, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

З урахуванням наведених вище недоліків, положень ч. 3 ст. 172 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне клопотання слідчого повернути прокурору для їх усунення.

Враховуючи, що клопотання слідчого погоджував прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_16 , тому для усунення недоліків клопотання підлягає поверненню саме даній посадовій особі.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, те, що потерпіла ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 не заявляли будь-яких клопотань про приєднання доказів ( документів) у підтвердження належності земельних ділянок потерпілій, і те, що прокурор, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів клопотання про накладення арешту на майно.

При розгляді апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяла учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2019 року, якою клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000666, відомості про кримінальне правопорушення в якому 05 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками передбаченого ст. 356 КК України кримінального правопорушення, задоволено й накладено арешт на земельні ділянки за кадастровими номерами № :11:017:0179 та № :11:017:0181, власником яких являється ОСОБА_8 ,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000666, відомості про кримінальне правопорушення в якому 05 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками передбаченого ст. 356 КК України кримінального правопорушення, повернути прокурору ОСОБА_16 для усунення недоліків.

Встановити строк сімдесят дві години із часу отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: