Номер провадження 1-кп/495/384/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003056 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, працюючої у ВК «Екологія», не одруженої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 29 серпня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, обвинувачена ОСОБА_3 перебувала в приміщенні контейнеру-вагончику для тимчасового проживання працівників полігону з сортування твердих побутових відходів ВК «Екологія», розташованого на території Салганської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, де нарізала хліб до столу, так як вона та інші працівники полігону поруч з даним вагончиком відпочивали, розпиваючи спиртні напої.

В цей час, до приміщення вагончику зайшла потерпіла ОСОБА_5 , у якої з обвинуваченою ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин на побутовому підґрунті напередодні виник словесний конфлікт.

Зайшовши у приміщення, потерпіла ОСОБА_5 присіла біля низу фіранки дверної пройми, через яку здійснюється прохід між побутовим приміщенням та приміщенням кімнати вищевказаного вагончику та почала сірниками підпалювати вказану фіранку, на що обвинувачена ОСОБА_3 зробила їй зауваження.

Далі, стрімко піднявшись, потерпіла ОСОБА_5 почала рух в напрямку кімнати. В цей час, обвинувачена ОСОБА_3 , яка тримала в лівій руці ніж, яким нарізала хліб повернулась в сторону пройми крізь яку здійснювала рух потерпіла ОСОБА_5 , в результаті чого з необережності, яка полягала у злочинній недбалості, тобто у тому, що обвинувачена ОСОБА_3 не передбачала можливості заподіяння тілесного ушкодження, хоча повинна була і могла їх передбачити, діючи з більшою обачністю, заподіяла потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення черевної порожнини, а саме проникаючої рани передньої стінки живота з ушкодженням печінки, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченої, потерпілої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що вона працює у ВК «Екологія», який розташований на території Салганської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області. 29 серпня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, вона перебувала у приміщенні контейнеру-вагончику для тимчасового проживання працівників. У той час до вагончику зайшла потерпіла та почала підпалювати їй фіранку, на що вона зробила їй зауваження та почала тушити фіранку. Далі вона різала хліб, а потерпіла знову почала палити фіранку і вона пішла її тушити, а потерпіла різко пішла на неї та вдарилась о ніж, який був у неї у руці. Вона одразу викликала швидку допомогу та поліцію і розповіла все як було. Умислу на те, щоб вдарити потерпілу ножем у неї не було, все сталося випадково. Після цього вона лікувала потерпілу та витратила близька 5000грн. У скоєному розкаялась та просила, щоб її суворо не карали.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що дійсно 29 серпня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин вона зайшла до приміщення контейнеру-вагончику для тимчасового проживання працівників які працюють на полігоні з сортування твердих побутових відходів ВК «Екологія». Зайшовши у приміщення, вона присіла біля низу фіранки дверної пройми та почала її підпалювати. Далі, вона встала та почала рух в напрямку кімнати і в цей момент обвинувачена ОСОБА_3 повернулась в сторону пройми крізь яку вона здійснювала рух в результаті чого обвинувачена нанесла їй тілесні ушкодження ножем, який тримала у лівій руці. Пояснила, що претензій до обвинуваченої не має.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ст. 128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем роботи, її вік, стан здоров`я, те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, її каяття в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, її ставлення до вчиненого, а саме те, що вона розкаялась у скоєному та сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала потерпілій заподіяну шкоду, те, що вона має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, а також враховуючи думку потерпілої, яка пояснила, що претензій до обвинуваченої не має, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та на підставі санкції даної статті призначити їй покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженій та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1