У Х В А Л А
25 лютого 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018 року,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданово Барвінківського району Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018 за ч. 1 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
30.01.2020 начальник Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до суду із поданням про скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018.
В обґрунтування клопотання зазначено, що копія вироку стосовно ОСОБА_5 надійшла на виконання 30.07.2018. Засудженому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також наслідки щодо їх невиконання, про що засуджений надав підписку.
Засуджений допустив невиконання обов`язку, визначеного для нього судом, а саме: 05.12.2018 без поважної причини не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. За фактом порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням засудженою особою було надано письмове пояснення та винесено застереження у вигляді письмового попередження.
Засудженого ОСОБА_5 додатково було ознайомлено з вимогою статтею 166 Кримінально - виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені Кримінально - виконавчим кодексом України, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Після проведеної роз`яснювальної роботи, ОСОБА_5 02.01.2020 року (встановлений день реєстрації) не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, про причини неявки не повідомив.
Крім того, 29.01.2020, із письмового пояснення сестри засудженого ОСОБА_6 стало відомо, що засуджений ОСОБА_5 змінив місце проживання, не повідомивши уповноважений орган з питань пробації.
Своїми діями засуджений ОСОБА_5 не виконав обов`язок, покладений на нього судом (п. 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України).
Зазначене є підставою вважати, що засуджений ухиляється від відбування покарання з випробуванням, про його антисоціальну спрямованість, вперте небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.
Начальник Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 подала заяву, в якій просить розглянути подання за її відсутності, наполягає на його задоволенні.
Прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд подання за його відсутності, просить розглянути подання на розсуд суду.
Належним чином повідомлений про розгляд подання засуджений ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився.
У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
ЄСПЛ у справі «Лазаренко та інші проти України» постановив, що національними судами було порушено п. 1 ст. 6 конвенції, де визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Крім того, у цьому рішенні, ЄСПЛ виходив з того, що національне законодавство України містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін процесу про ключові процесуальні дії і дотримання таким чином принципу рівності сторін та зберігання відповідної інформації, оскільки загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу.
Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року зазначено, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".
Враховуючи те, що ОСОБА_5 обізнаний про те, що в Зміївському районному відділі філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області перебуває на виконанні вирок Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018, письмово попереджений про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків, уповноважений орган з питань пробації може надіслати до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його до для відбування призначеного судом покарання, суд дійшов висновку про можливість розгляду подання за відсутності засудженого.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, особової справи стосовно ОСОБА_5 №9(н)/2018, суд дійшов наступного:
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.ї
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно вимог ч. 2 ст. 78 КК України та роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до підпунктів 5.3, 5.4 пункту 5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 за № 270/1560 (далі - Інструкція), якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.
Невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
З подання та матеріалів особової справи вбачається, що 30.07.2018 на виконання уповноваженого органу з питань пробації надійшла копія вироку стосовно ОСОБА_5 (а. 1-2 особової справи).
Засудженому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також наслідки щодо їх невиконання, про що засуджений надав підписку. (а. 11 особової справи).
Постановою від 17.08.2018 засудженому ОСОБА_5 було встановлено дні явки на реєстрацію - кожна перша середа кожного місяця. (а. 13 особової справи)
Із листа реєстрації вбачається, що ОСОБА_5 допустив неявки на реєстрацію 05.12.2018 та 02.01.2020. (а. 14 особової справи).
Із письмових пояснень сестри засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , надані 29.01.2020, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 змінив місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 не проживає. (а. 102 особової справи). При цьому, ОСОБА_5 не повідомив уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Таким чином, судом встановлено, що поведінка ОСОБА_5 свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.
Згідно з положеннями ст. 166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
За таких обставин, подання начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, п. 8 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд
Подання начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018 ОСОБА_5 - задовольнити.
ОСОБА_5 направити для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018 за ч. 1 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Початком відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання.
Після затримання ОСОБА_5 направити до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".
Ухвалу направити для виконання до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий: