Справа № 191/1488/18
Провадження № 1-кп/191/116/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 02 березня 2018 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився у
1988 році жовтні місяці 25 дня в м. Приморськ, Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого:
1) 19.10.2007 Приморським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнився 10.02.2009 з Вільнянської ВК № 20 Запорізької області за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.02.2009 на підставі ЗУ «Про амністію» від 12.12.2008;
2) 11.11.2009 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
3) 21.11.2012 Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнився з Перевальської ВК № 15 Луганської області по відбутті строку покарання;
4) 19.12.2018 Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
5) 20.02.2019 Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
6) 14.05.2019 Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , в ніч на 18 лютого 2018 року, точного часу встановити не надалося можливим, проходив повз домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 та зі сторони провулку Транспортного мало огорожу зі штахетного дерев`яного паркану прикріпленого до металевих швелерів, що належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна повторно, а саме металеві швелери з огорожі останній визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.
Так, ОСОБА_3 маючи вільний доступ до огородження території вищевказаного домоволодіння з його зовнішньої сторони, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою подальшого звернення на свою користь та всупереч інтересам власника, впевнившись у тому, що його дії носять таємний характер і за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав з огорожі домоволодіння АДРЕСА_2 , два металевих швелери довжиною 150 см, розміром 12x5x5см, товщиною стінки металу 0,5 см загальна вартість яких становить 202 гривні 56 копійок та один металевий швелер довжиною 170 см розміром 12x5x5см, товщиною стінки металу 0,5 см, вартість якого становить 114 гривень 79 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_6 .
Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 317,35 гривень.
Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, та пояснив, що дійсно викладені вище обставини мали місце при обставинах викладених в обвинувальному акті, зазначивши, що в скоєному злочині щиро розкаюється.

Потерпілий не з`явилися до суду, надав суду заяву, з клопотанням проводити судовий розгляд за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_3 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно. Оскільки слід врахувати попередні судимості за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК, та кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу винуватого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_3 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

До пом`якшуючих обставин, згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України потрібно визначити покарання за сукупністю злочинів щодо не відбутого покарання за вироком Приморського районного суду від 14.05.2019.
Відповідно до вимог ст.ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 витрат по проведенню судової експертизи на користь експерта.

Речові докази, після набрання вироку законної сили: два металевих швелера довжиною 150 см, один металевий швелер довжиною 170 см.залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначеним за вироком Приморського райсуду Запорізької області від 14.05.2019 у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 16.04.2019. Зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_3 під вартою з 12.04.2019 по 16.04.2019 з розрахунку день за день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь експерта ОСОБА_7 витрати по проведенню: судово-товарознавчої експертизи № 1893-18 від 19.04.2018 рокуу сумі 572 грн. 00 коп., Одержувач платежу ОСОБА_7 , р/р: НОМЕР_1 , номер облікової карти платника податків: НОМЕР_2 , призначення платежу: за експертизу № 1893-18 від 19.04.2018 року.

Речові докази, після набрання вироку законної сили: два металевих швелера довжиною 150 см, один металевий швелер довжиною 170 см.залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1