Номер провадження: 11-сс/813/386/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року, якою було задоволено клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002999, внесеному до ЄРДР 09 серпня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «LEXUS RX 350», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ від даного автомобіля, із забороною їх відчуження та надано потерпілій ОСОБА_7 право користування зазначеним арештованим майном.

Задовольняючи заяву представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 суд першої інстанції дійшов висновку, що представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з цивільним позовом в рамках кримінального провадження №0002999, внесеного до ЄРДР 09 серпня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тому, з метою захисту цивільних прав потерпілої особи є необхідність накладення арешту на зазначений автомобіль.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі зазначено, що цивільний позов, поданий представником потерпілої ОСОБА_7 , не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України, оскільки не містить відомостей про особу (відповідача), до якої заявляються вказаний цивільний позов.

Також, прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що у кримінальному провадженні №0002999 жодній особі на час розгляду справи не повідомлено про підозру, у зв`язку із чим подання позовної заяви та накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди є передчасним.

Посилаючись на такі доводи, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 про арешт майна.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 , підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог КПК України, внаслідок чого ухвалив необґрунтоване рішення.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Вказана правова норма визначає вичерпний перелік осіб, які мають право звертатися до слідчого судді із клопотанням про арешт майна і розширеному тлумаченню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб, ключі та свідоцтво про реєстрацію, із забороною їх відчуження та наданням потерпілому права користування зазначеним майном, обґрунтовуючи його тим, що влітку 2019 року чоловік потерпілої відшукав на одному із інтернет-сайтів повідомлення про продаж автомобіля марки «LEXUS RX 350», 2008 року випуску.
Через декілька днів потерпіла зустрівся із продавцем, оглянула вищезазначений транспортний засіб, з номерним знаком НОМЕР_1 та досягла домовленості про його придбання. При цьому продавець фактично передав їй цей автомобіль, ключи від автомобілю та свідоцтво, а потерпіла передала тому 130000 грн, а решту домовилися передати після проведення реєстрації на потерпілу транспортного засобу. Після вищезазначеного продавець зник, транспортний засіб не перереєстрував, гроші не повернув.
Слідчим відділом Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002999 від 09 серпня 2019 року, за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_7 про шахрайське заволодіння невстановленою особою грошовими коштами в сумі 130000 грн під приводом продажу автомобіля.
09 грудня 2019 року представником потерпілого подано слідчому цивільний позов в даному кримінальному провадженні (вх.№Ч-3018) про стягнення з невстановленої особи спричиненої злочином майнової шкоди в розмірі 130000 грн.
Розглянувши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора про не відповідність поданого представником потерпілої ОСОБА_7 цивільного позову вимогам Цивільного процесуального кодексу України, є обґрунтованими з наступних обставин.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цивільний позов не містить відомостей про особу (відповідача), до якої заявляються вказаний цивільний позов, при цьому, як вбачається з розписки, що міститься в матеріалах кримінального провадження, цивільний позов обґрунтовано тим, що грошові кошти від ОСОБА_7 отримав ОСОБА_11 , однак жодних інших відомостей стосовно цієї особи матеріали кримінального провадження не містять (а.п.8).
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, на час постановлення ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року, у кримінальному провадженні №0002999 жодній особі не повідомлено про підозру, а тому накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди є також передчасним та необґрунтованим.
Крім того, ОСОБА_7 не є власником майна - автомобілю марки «LEXUS RX 350», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та матеріали провадження не містять копії свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, тому відсутні підстави для накладення арешту на зазначений автомобіль.
Враховуючи встановлене, апеляційна скарга прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову представнику потерпілої ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про арешт автомобіля.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 задовольнити.
Скасувати ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0002999, внесеному до ЄРДР 09 серпня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про арешт майна із наданням зазначеній потерпілій права використовувати даний автомобіль.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4