Провадження1-кс/991/4453/20
08 липня 2020 року м.Київ
12.06.2017 адвокатом ОСОБА_6 застава у вищезазначеному розмірі була внесена.
Посилаючись на вищевикладені обставини, адвокат ОСОБА_6 стверджує, що оскільки слідчий суддя відмовив у продовженні строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_7 , застава, яка забезпечувала викання цих обов`язків має бути повернута заставодавцю.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Додатково повідомив, що застава не може застосовуватися без покладення на підозрюваного обов`язків, а запобіжний захід у вигляді застави припиняється разом з припиненням дії покладених обов`язків.
Адвокат ОСОБА_5 клопотання про повернення застави підтримала та просила його задовольнити. Також послалася на те, що ухвалою суду від 19.06.2018 року прокурору було відмовлено у продовженні строку дії обов`язків, а через те, що застава забезпечує виконання покладених обов`язків, яких на теперішній час не покладено, то у зв`язку із цим і припинила дію сама застава. Послалася на те, що застава є похідною від покладених обов`язків.
Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що запобіжний захід у вигляді застави, застосований щодо підозрюваного ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2017, не скасований та продовжує свою дію. Підстави для припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу не наведені заставодавцем. Припинення дії покладених обов`язків не припиняє дію загальних обов`язків підозрюваного визначених КПК України у тому числі обов`язку прибувати за викликом. Такий обов`язок відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України забезпечується заставою і не припиняє свою дію. Посилаючись на ці обставини зазначив, що підстави для повернення застави відсутні.
Дослідивши клопотання про повернення застави та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників судового засідання, слідчий суддя встановив наступне.
Частинами 1-3 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Частина 7 ст. 42 КПК Україна визначає загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного. Так, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.
Отже, зазначені в ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язки підозрюваного (окрім обов`язків, визначених в п. 2 цієї частини) покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування запобіжного заходу.
В свою чергу ч. 5 ст. 194 КПК України визначає перелік додаткових обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного за умови обрання останньому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а також доведення наявності обґрунтованої підозри, хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам. При цьому ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу і є додатковим засобом зменшення ризику (-ів), існування якого доведено прокурором під час судового розгляду питання про обрання запобіжного заходу.
Частиною 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. З цих законодавчих положень, слідчий суддя робить висновок, що у ч. 7 ст. 194 КПК України йдеться про припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу виключно в частині покладення на підозрюваного, відповідних обов`язків згідно із ст. 194 КПК України, а не запобіжного заходу.
Отже, вказана в ст. 182 КПК України мета забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, не пов`язана лише з тими обов`язками, які визначені в ст. 194 КПК України і застосовуються додатково до запобіжного заходу, а охоплює більш широке їх поняття, яке поглинається ч. 7 ст. 42 КПК України. Тому ототожнення заявником цих обов`язків із запобіжним заходом і твердження про те, що з закінченням їх дії втрачає чинність обраний запобіжний захід, є помилковим.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Крім того, аналіз положень ст. 182, 194, 196, 197, 199, 181, 203 КПК України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч. 5 ст. 194 цього Кодексу обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.
Враховуючи те, що ч. 11 ст. 182 КПК України чітко визначено, що підставою для повернення застави є припинення дії цього запобіжного заходу, а також той факт, що в судовому засіданні було встановлено, що запобіжний захід у вигляді застави у сумі 3 000 480, 00 грн щодо підозрюваного ОСОБА_7 продовжує свою дію, на переконання слідчого судді, підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 відсутні.
З огляду на зазначене, керуючись ст. 42, 176, 182, 194 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1