Справа № 308/3255/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене 07 лютого 2020 року до ЄРДР за № 0000465, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149 та ч. 1 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що в період приблизно із початку січня 2020 року по 23 лютого 2020 року, маючи на меті завербувати, перемістити та передати осіб з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, спланувавши наперед свої дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, познайомився із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дізнався, що остання внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин перебувала в уразливому стані, а саме в наслідок відсутності роботи та заробітку.

У подальшому, ОСОБА_6 на початку лютого 2020 року, внаслідок неодноразових телефонних дзвінків та особистої зустрічі 12.02.2020 в м. Ужгороді з ОСОБА_7 під час яких він ввійшов у її довіру, використовуючи її уразливий стан внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, пообіцяв працевлаштувати її на високооплачувану роботу в нічному клубі за кордоном, а саме нічний клуб «LouLou Kabaret» в м. Кошіце Словацької Республіки, з метою використання в секс індустрії та зайнятті проституцією.

Після того, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, умисно, з корисливих мотивів, з метою вербування, переміщення та передачі особи з метою їх сексуальної експлуатації, отримав попередньо згоду ОСОБА_7 на виїзд за кордон до Словацької Республіки, повідомивши її про необхідність виїзду 23.02.2020 року до м. Кошіце Словацької республіки у дату та час, про які повідомить заздалегідь.

Так, 23 лютого 2019 року близько 13:10 годину, знаходячись на автостанції «Ужгород 1», яка розташована в м. Ужгороді по вул. Станційній, 2 Закарпатської області, посадив ОСОБА_7 в рейсовий автобус сполученням «Ужгород - Кошіце» та мав намір перемістити її в місто Михайлівце Словацької республіки, через пункт пропуску державного кордону України, а саме КПП Ужгород, який розташований в м. Ужгороді по вул. Собранецькій, 224 Закарпатської області, однак проїжджаючи КПП Ужгород, пройшовши прикордонний контроль, під час митного оформлення на митному посту Закарпатської митниці ДФС, що за адресою: м. Ужгород вул. Собранецька, 224 був затриманий о 13.55 год. працівниками слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Крім того встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період приблизно із початку лютого 2020 року по 23 лютого 2020 року, маючи на меті забезпечення заняття проституцією ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спланувавши наперед свої дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, познайомившись із нею, дізнався, що остання перебуває в пошуках роботи щодо надання послуг сексуального характеру.

У подальшому, ОСОБА_6 на початку лютого 2020 року, внаслідок неодноразових телефонних дзвінків та особистої зустрічі 12.02.2020 в м. Ужгороді з ОСОБА_8 під час яких він ввійшов у її довіру, пообіцяв працевлаштувати її на високооплачувану роботу в нічному клубі за кордоном, а саме нічний клуб « ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою використання в секс індустрії та зайнятті проституцією, а також забезпеченні її квартирою для надання вказаних послуг.

Після того, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно, з корисливих мотивів, продовжуючи дії, пов`язані із зайняттям сутенерством, маючи на меті забезпечити її заняттям проституцією, отримав попередньо згоду ОСОБА_8 на виїзд за кордон до Словацької Республіки, повідомивши її про необхідність виїзду 23.02.2020 року до м. Кошіце Словацької республіки у дату та час, про які повідомить заздалегідь.

Так, 23 лютого 2019 року близько 13:10 годину, знаходячись на автостанції «Ужгород 1», яка розташована в м. Ужгороді по вул. Станційній, 2 Закарпатської області, маючи на меті забезпечити ОСОБА_8 заняттям проституцією, посадив її в рейсовий автобус сполученням «Ужгород - Кошіце» та мав намір перемістити її в місто Михайлівце Словацької республіки, через пункт пропуску державного кордону України, а саме КПП Ужгород, який розташований в м. Ужгороді по вул. Собранецькій, 224 Закарпатської області, однак проїжджаючи КПП Ужгород, пройшовши прикордонний контроль, під час митного оформлення на митному посту Закарпатської митниці ДФС, що за адресою: м. Ужгород вул. Собранецька, 224 був затриманий о 13.55 год. працівниками слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, а саме:

- вербування та переміщення людини, вчинене з метою експлуатації, із використанням уразливого стану особи ( ч. 1 ст. 149 КК України) та

- сутенерство (ч. 1 ст. 303 КК України).

31 березня 2020 року, під час досудового розслідування даного кримінального провадження, між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Ужгородської місцевої прокуратури за адресою м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 6 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149 та ч. 1 ст. 303 КК України. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 149 КК України позбавленні волі на строк 3 роки 6 місяців, за ч. 1 ст. 303 КК України позбавленні волі на строк 3 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучено заяву від потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до якої, вона надала письмову згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149 та ч. 1 ст. 303 КК України визнав повністю, вказав, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Крім того, порокурор подав суду заяву потерпілої ОСОБА_7 , в якій вона просить провести підготовче засідання без її участі, також зазначає, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 немає, просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами кримінальне покарання.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначили, що при укладенні угоди між обвинуваченим та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам кримінально-процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла ОСОБА_7 надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_6 .

На підставі повно і об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 149 КК України (вербування та переміщення людини, вчинене з метою експлуатації, із використанням уразливого стану особи) та ч. 1 ст. 303 КК України (сутенерство).

У силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене на ч. 1 ст. 303 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а ч. 1 ст. 149 КК України до тяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 31.03.2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 303 та ч. 1 ст. 149 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини , що його обтяжують відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлений, витрати на залучення експертів чи якісь інші, які підлягають стягненню відсутні.

Згідно п. 12, 14 частини 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами, а також як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про долю речових доказів, суд констатує наступне.

03 березня 2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області накладено арешт на речі, які 23.02.2020 року були вилучені в ході обшуку ОСОБА_9 , а саме:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 , який було упаковано до спеціального пакету № 7153000;

- мобільний телефон марки «Айфон 7» з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», які упаковано до спеціального пакету № INZ 2028506;

- грошові кошти в сумі 150 ЄВРО (три купюри номіналами по 50 ЄВРО ), 844 гривні (чотири купюри номіналами по 200 гривень, дві купюри номіналами по 20 гривень, чотири купюри номіналами по 1 гривні);

- міжнародний квиток для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 на автобус сполученням «Ужгород - Міхайлівці», які упаковано до спеціального пакету № INZ 2032219;

- банківську картку «SLOVENSKA № 4406»;

- дві банківські картки «Приватбанку», картку побуту в Словацькій республіці;

- флешнакопичувач, сімкартку на якій наявний цифровий напис;

- квитанцію - чек - 35, дві картки від сім-карт операторів мобільного зв`язку «Київстар» та оператора який діє в Словацькій республіці;

- паперову картку рекламу, які упаковано до спеціального пакету № ЕХР0259741;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який упаковано до спеціального пакету № ЕХР0259744;

- сумку чорного кольору та предмет зовні схожий на ніж, які упаковано до спеціального пакету № 7258860.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_10 від 24.03.2020 року вирішено скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 03.03.2020 року в справі № 308/1818/20 у кримінальному провадженні № 0000465, а саме щодо грошових коштів в сумі 150 ЄВРО (три купюри номіналами по 50 ЄВРО ), 844 гривні (чотири купюри номіналами по 200 гривень, дві купюри номіналами по 20 гривень, чотири купюри номіналами по 1 гривні), банківської картки «SLOVENSKA № 4406», двох банківських карток «Приватбанку», картки побуту в Словацькій республіці.

Враховуючи, що зазначене вище арештоване майно, речові докази та документи не підлягають спеціальній конфіскації, останні слід повернути ОСОБА_6 .

Ухвалою сдічого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.04.2020 року.
Згідно з ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 377 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім та зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Разом з тим, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора або суду за першою вимогою; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Відтак, обвинуваченого ОСОБА_6 слід негайно звільнити з-під варти у залі суду та негайно доставити до місця його проживання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 березня 2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 07 лютого 2020 року до ЄРДР під № 0000465 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 149 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 303 та ч. 1 ст. 149 КК України та призначити йому покарання, затверджене угодою:

- за ч. 1 ст. 149 КК України у виді позбавленні волі на строк 3 роки 6 місяців,

- за ч. 1 ст. 303 КК України у виді позбавленні волі на строк 3 років,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки: прибувати до прокурора або суду за першою вимогою; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Вирок у частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .
Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти у залі суду та доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази по справі, а саме:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 , який було упаковано до спеціального пакету № 7153000;

- мобільний телефон марки «Айфон 7» з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», які упаковано до спеціального пакету № INZ 2028506;

- міжнародний квиток для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 на автобус сполученням «Ужгород - Міхайлівці», які упаковано до спеціального пакету № INZ 2032219;

- флешнакопичувач, сімкартку на якій наявний цифровий напис;

- квитанцію - чек - 35, дві картки від сім-карт операторів мобільного зв`язку «Київстар» та оператора який діє в Словацькій республіці;

- паперову картку рекламу, які упаковано до спеціального пакету № ЕХР0259741;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який упаковано до спеціального пакету № ЕХР0259744;

- сумку чорного кольору та предмет зовні схожий на ніж, які упаковано до спеціального пакету № 7258860 повернути ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія вирроку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1