Справа №212/6319/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кривому Розі кримінальну справу (провадження № 0001132 від 24.06.2019) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кривий Ріг, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, офіційно не працює, інвалідності не має, не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

учасники судового провадження прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019 року приблизно о 08:00 годин, по мокрому асфальтному покриттю вул. Січеславська з боку вул. Електрична в напрямку вул.. Е.Фукса в Покровському районі м. Кривого Рогу, рухався автомобіль ГАЗ 3110 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_3 .

В цей же час в районі будинку № 19 по вул. Січеславська по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля ГАЗ 3110 ЗНГ, рухалась пішохід ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході подальшого руху ОСОБА_3 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявив неуважність до дорожньої обстановки, та не зменшив швидкість керованого ним автомобіля, щоб надати дорогу пішоходу, таким чином порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

«18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

В наслідок порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ГАЗ 3110 ЗНГ, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка отримала тілесні ушкодження, у вигляді: садна тіла лівої кисті, правої надбрівної області, перелом лівої вертлюжної западини, перелом 3-го ребра ліворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1086 від 25.07.2019 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України і наслідками спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень є прямий причинний зв`язок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю та суду пояснив, що дійсно, 24.06.2019 року приблизно о 08:00 годині, рухаючись по вул. Січеславська з боку вул. Електрична в напрямку вул. Е.Фукса в Покровському районі м. Кривого Рогу, керував автомобілем ГАЗ 3110 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В районі будинку № 19 по вул. Січеславська на нерегульованому пішохідному переходу допустив наїзд на пішохода, яка переходила проїжджу частину дороги. Зупинився. Викликали швидку. Коли потерпіла перебувала на лікуванні, надавав матеріальну допомогу. Заявлений цивільний позов визнає частково в розмірі 50000 гривень за відшкодування моральної шкоди. В частині матеріальних збитків все потерпілій сплатив.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 24.06.2019 року переходила проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу вул.. Січеславська. Її збив автомобіль. За кермом був обвинувачений. Він дійсно надавав матеріальну допомогу на лікування, однак вона просить суд стягнути з обвинуваченого на свою користь моральну шкоду в сумі 80000 гривень, та призначити покарання на розсуд суду.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджена письмовими доказами, а саме

Протоколом огляду місця події від 24.06.2019 року, відповідно до якого місцем ДТП є ділянка проїжджої частини дороги вул. Січеславська біля будинку № 19 в Покровському районі м. Кривого Рогу.

До протоколу додано схема та фото таблиця.

Автомобіль ГАЗ 3110 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та поміщено для зберігання на спец майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів Покровського ВП КВП.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1086 від 25.07.2019 року тілесні ушкодження, спричинені потерпілій ОСОБА_6 у вигляді садна тіла лівої кисті, правої надбрівної області, перелом лівої вертлюжної западини, перелом 3-го ребра ліворуч, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

До матеріалів провадженні долучено DVD диск з камер спостереження, на якому зафіксовано ДТП. Вказаний DVD диск у судовому засіданні не оглядався, оскільки сторони судового провадження не заперечували факт ДТП та винність водія ОСОБА_3 .

Вказаний DVD диск долучено в якості речового доказу.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 червня 2019 року, ОСОБА_3 в стані сп`яніння не перебував.

Свідки у кримінальному провадженні судом не допитувались, оскільки сторони судового провадження не заперечували факт ДТП та винність водія ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 94 КПК України (Оцінка доказів ) 1. слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 2. жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи надані сторонами судового провадження докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази, досліджені у судовому засіданні є належними та допустимими.

Відповідно до статті 22 КПК України (Змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості), частиною першою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Частиною другою визначено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Частина шоста вказаної норми встановлює, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, судом забезпечено створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному злочині порушенні правил безпеки дорожнього руху України доведена, та вважає, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.. 65 КК України та враховує, що покарання призначається:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.. 12 КК України, злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 є злочином середнього ступеня тяжкості та відноситься до категорії необережних.

Дослідження особистості обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він одружений, має на утримані малолітню доньку ОСОБА_7 , 2016 року народження, офіційно не працює, не є інвалідом, раніше до адміністративної відповідальності, пов`язаної із порушенням ПДР України або кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає повне визнання вини, каяття у скоєному, знаходження на утриманні малолітньої дитини та відшкодування матеріальної та частково моральної шкоди спричиненим злочином.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи обставини скоєного злочину, його наслідки, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєний необережний злочин необхідно призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, у виді штрафу, зі сплатою на користь держави. В частині додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, з огляду на вищевикладене, суд вважає можливим вказане додаткове покарання не застосовувати.

Відповідно до ст.. 128 КПК України (Цивільний позов у кримінальному провадженні ), особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В частині задоволення заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Безумовно, необережними діями обвинуваченого ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом, потерпілій ОСОБА_6 спричинено моральної шкоди. Під час судового розгляду обвинуваченим, відповідно до розписки, потерпілій сплачено 10000 гривень, що враховується судом як бажання обвинуваченого компенсувати завданні страждання. Однак, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 офіційно не працює, має на утриманні малолітню доньку, та враховуючи судову практику по вказаній категорії справ, суд вважає необхідним в частині розміру заявлених моральних страждань потерпілої позов задовольнити частково, в сумі визнаній обвинуваченим, а саме 50000 гривень, та з урахуванням раніше сплаченої суми в розмірі 10000 гривень, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 40000 гривень.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності до ст.. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 367-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень зі сплатою на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01.07.2019 року на транспортний засіб автомобіль ГАЗ 3110 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 та повернути його власнику, або довіреним (уповноваженим) особам, які мають право користування, розпоряджання та відчуження.

DVD диск з камер спостереження, на якому зафіксовано ДТП залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 40000 гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана усіма учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8