КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представників власника майна ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою секретаря Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0000132 від 12 січня 2020 року, та накладено арешт на майно, із забороною органам, які здійснюють державну реєстрацію прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме:
-земельної ділянки із кадастровим номером :06:002:0011 (площею 229,2027 га);

-земельної ділянки із кадастровим номером :09:010:0002 (площею 236,4848 га);

-земельної ділянки із кадастровим номером :10:005:0008 (площею 714,6820 га).

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт земельні ділянки із кадастровими номерами :06:002:0011 (площею 229,2027 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га) та :10:005:0008 (площею 714,6820 га), які є безпосереднім об`єктом злочину, із забороною органам, які здійснюють державну реєстрацію прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаних земельних ділянок.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, секретар Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :06:002:0011 (площею 229, 2027 га), :09:010:0002 (площею 236, 4848 га) та :10:005:0008 (площею 714, 6820 га).

Озернянська сільська рада вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, таким, що не відповідає засадам і завданням кримінального судочинства, грубо порушує права та охоронювані законом інтереси апелянта як належного користувача вказаних земельних ділянок, базується на належним чином не вмотивованому та складеному без повного з`ясування всіх юридично значущих обставин справи клопотанні слідчого, що відповідно до ст.ст. 409-412 КПК України є підставою для його скасування.
Апелянт посилається на те, що Озернянська сільська рада є належним власником земельних ділянок. Право комунальної власності Озернянської сільської ради на вказані земельні ділянки базується на:
- Рішенні Господарського суду Київської області від 18.04.2019 року у справі №910/14002/18, залишеному без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 року у тій же справі (повні тексти містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень);
- Наказі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 21.12.2019 року №10-10233/15-19-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність»;
- Акті приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 21.12.2019 року;
- Рішенні Озернянської сільської ради від 27.12.2019 року № 32-441 «Про прийняття із державної власності у комунальну власність Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області земельних ділянок сільськогосподарського призначення ».
Таким чином, земельні ділянки Озернянською сільською радою набуто законно, Озернянська сільська рада являється його добросовісним набувачем і подальше обмеження прав у його розпорядженні є перешкоджання у володінні, користування та розпорядженні майном Озернянської сільської ради.
Отже, як стверджує апелянт, у даному кримінальному провадженні відсутні правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки відсутні допустимі докази на підтвердження обставин щодо запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а тому такі твердження є передчасними та такими, що ґрунтується на припущеннях.

Голова Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги в яких посилається на те, що в іншій судовій справі вже ініціювалося забезпечення позову, а саме, у справі № 320/7078/19 Київським окружним адміністративним судом було постановлено Ухвалу від 23 грудня 2019 року про заборону органам, які здійснюють державну реєстрацію прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаних земельних ділянок.

Крім того, вказує, що за результатами розгляду Шостим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову у справі № 320/7078/19 винесено постанову від 24 лютого 2020 року якою апеляційна скарга Озернянської сільської ради - задоволена. Ухвала Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року - скасована та прийнята постанова, якою у задоволенні заяви Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України про забезпечення позову відмовлено.
Також як зазначається в доповненнях до апеляційної скарги, твердження Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України про наявність права користування земельними ділянками, що є предметом арешту не заслуговує на увагу, оскільки Рішенням господарського суду Київської області від 18 квітня 2019 рокупо справі №910/14002/18, що було залишене в силі Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 по справі №910/14002/18 було задоволено позовні вимоги позивача за первісним позовом та визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ№002628 від 28.01.2005, виданого Дослідному господарству ім. 9 січня Інституту цукрових буряків УААН та визнано за Озернянською сільською радою право на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Озерна, вул. Перковського, 9а, орієнтовний розмір 0,54 га під обслуговування будівель закладів освіти.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який також не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, до СВ Білоцерківського ВП надійшло звернення директора ДП «ДГ «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» ОСОБА_10 про самовільне зайняття представниками Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області та Держгеокадастром в Київській області земельних ділянок площею 1289,3 га, які заявник використовує відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №002628.
12 січня 2020 року вказані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132, за ознаками злочину, передбаченого ст.197-1 ч.1 КК України.
17 січня 2020 року старший слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :06:002:0011 (площею 229,2027 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га) та :10:005:0008 (площею 714,6820 га), які є безпосереднім предметом злочину, із забороною органам, які здійснюють державну реєстрацію прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо даних земельних ділянок, в межах кримінального провадження № 0000132 від 12 січня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року зазначене клопотання задоволено та накладено арешт на вказані земельні ділянки.
Задовольняючи клопотання щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132 КПК України,повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, рішенням Господарського суду Київської області від 18 квітня 2019 рокупо справі №910/14002/18, що було залишене в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 по справі №910/14002/18, було задоволено позовні вимоги позивача за первісним позовом та визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ№002628 від 28.01.2005, виданий Дослідному господарству ім. 9 січня Інституту цукрових буряків УААН та визнано за Озернянською сільською радою право на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Озерна, вул. Перковського, 9а, орієнтовний розмір 0,54 га під обслуговування будівель закладів освіти.

Тобто, рішення Господарського суду Київської області від 18 квітня 2019 року про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ№002628 від 28.01.2005, на підставі якого Державне підприємство «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України користувалося земельними ділянками, що є предметом арешту, набуло законної сили і підлягає обов`язковому виконанню.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є збереження речових доказів.

Однак, слідчимне доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вказані земельні ділянки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слід також звернути увагу, що майно у встановленому порядку хоча і визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова на думку колегії судді є формальною, у зв`язку з чим в даному випадку не може ставитися питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє ч. 10 ст. 170 КПК України.

Отже, як вважає колегія суддів, у даному кримінальному провадженні відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно, в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки слідчим у клопотанні не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Виходячи зі змісту поданого до слідчого судді клопотання про арешт майна, слідчий, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів також не вбачає.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, а також про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу секретаря Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0000132 від 12 січня 2020 року, та накладено арешт на майно, із забороною органам, які здійснюють державну реєстрацію прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме:

-земельної ділянки із кадастровим номером :06:002:0011 (площею 229,2027 га);

-земельної ділянки із кадастровим номером :09:010:0002 (площею 236,4848 га);

-земельної ділянки із кадастровим номером :10:005:0008 (площею 714,6820 га) - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0000132 від 12 січня 2020 року, про накладення арешту на майно, із забороною органам, які здійснюють державну реєстрацію прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме:

-земельної ділянки із кадастровим номером :06:002:0011 (площею 229,2027 га);

-земельної ділянки із кадастровим номером :09:010:0002 (площею 236,4848 га);

-земельної ділянки із кадастровим номером :10:005:0008 (площею 714,6820 га) відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1760/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1