Справа № 128/1386/20
УХВАЛА

12 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суду Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області кримінальне провадження, внесене 02.01.2020 в ЄРДР за №0000005 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст.135 КК України, -

УСТАНОВИВ:

З 03.06.2020 в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В даному підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду та зобов`язати орган пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого.

Також, суд у порядку ч.3 ст. 331 КПК України, поставив на міркування сторін кримінального провадження питання щодо доцільності продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки строк стикає 02 липня 2020 року, а у зв`язку з великим навантаженням справами , які знаходяться в провадженні головуючої судді, суд позбавлений можливості провести наступне засідання до вказаної дати .

Прокурор ОСОБА_3 просила продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 , є раніше неодноразово судимою особою, не має зареєстрованого місця провадження, на час затримання фактично проживав у сестри в смт Стрижавка Вінницького району; не працював, не має сім`ї, тому вважає, що він буде переховуватися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував проти продовження йому строку тримання під вартою, суду зазначив, що він раніше 5 разів був судимий, за якими складами злочинів він не пам`ятає ; у шлюбі не перебуває; власних дітей не має, раніше співмешкав із жінкою яка мала двох малолітніх дітей; на час затримання не працював, проживав у сестри, паспорт ним було втрачений на початку 2020 року. Запевнив суд , що він не має наміру ухилятися від явки до суду. Власних заяв та клопотань до суду не має; не заперечує щодо призначення провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного; заяв та клопотань суду не заявляв.

Вислухавши міркування присутніх учасників судового процесу, оглянувши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд прийшов до такого висновку.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, тому, колегія суддів приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду та викликати учасників кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З положень, викладених у ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_5 є раніше судимою особою, останній раз вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 14.08.2019 за ч.1 ст. 296 КК України; не має зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання на території України; не одружений , дітей не має, на час затримання не працював, отже суд вважає , що у обвинуваченого відсутні на волі соціально -стримуючи фактори. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого умисного злочину , на даний час судовий розгляд даного провадження не розпочато, а тому суд вважає, що існують ризики переховування ОСОБА_5 від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже суд , не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів , а саме - по 10 серпня 2020 року, включно.

Крім цього, ч.1 ст. 314-1 КПК України, передбачено, що з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. У ч. 4 ст. 314-1 КПК передбачені випадки, коли досудова доповідь не складається.

У підготовчому судовому засіданні не встановлено передбачених вказаною нормою підстав для не складання досудової доповіді у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне зобов`язати Вінницький міський відділ філії ДУ « Центр пробації» у Вінницькій області , скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого, який на даний час утримується у Державній установі "Вінницька установа виконання покарань ( №1)»

Керуючись ст. ст. 314-316, 331 КПК , Суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження , внесене 02.01.2020 в ЄРДР за №0000005 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.135 КК України, - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області на 22.06.2020 о 14.10 годин.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні , суддею одноособово.

В судове засідання викликати: прокурора- ОСОБА_6 , захисника- ОСОБА_4 , а обвинуваченого- ОСОБА_5 - доставити конвоєм.

Продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів у Державній установі "Вінницька установа виконання покарань ( №1), тобто по 10 серпня 2020 року, включно.
Копію ухвали направити уповноваженій особі Державної установі "Вінницька установа виконання покарань (№1), -для відому; іншим учасникам кримінального провадження -вручити в залі судового засідання.
Зобов`язати Вінницький міський відділ філії ДУ « Центр пробації» у Вінницькій області, скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісогорка, Кодимського району Одеської області, утримується в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1).

Встановити строк представлення досудової доповіді до Вінницького районного суду Вінницької області суду Вінницької області - до 17.07.2020 .

Копію ухвали та копію обвинувального акту відносно ОСОБА_5 направити до Вінницького міського відділу філії ДУ « Центр пробації» у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Привокзальна, 26 ,21001) ), - для виконання.

Ухвала в частині продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів, обвинуваченим з дня отримання копії цієї ухвали, а іншими учасниками - з дня проголошення ухвали.

Суддя : ОСОБА_1