Справа № 305/795/18
Номер провадження 1-кп/305/79/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020. Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

цивільного відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000266 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000266 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України. На даний час у справі триває судове слідство.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про відвід прокурора ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивує тим, що у ході судового розгляду вказаного кримінального провадження виникли обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 . Так, під час судового засідання 14.01.2020 був проведений допит обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 . На показаннях вказаних осіб в сукупності з іншими доказами ґрунтуються висновки наведені в обвинувальному акті щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України. У ході допиту обвинувачений надав показання, які суттєво відрізняються від тих показань, які надавались ним в ході досудового розслідування. Не дивлячись на вказані обставини, прокурор ОСОБА_3 не задав обвинуваченому жодного питання, спрямованого на з`ясування причини розбіжності в його показаннях. Натомість прокурор задав навідне запитання в якому вже міститься частина відповіді, зокрема вказавши: «У зв`язку з чим відбулась ДТП? Була слизька дорога?», на що ОСОБА_4 ствердно відповів: «Так, була слизька дорога». Такими чином, прокурор фактично підказав обвинуваченому варіант відповіді на його запитання. Однак, такі обставини не узгоджуються з обвинувальним актом, згідно із яким причиною ДТП стали саме дії ОСОБА_4 , а не стан дорожнього покриття чи будь-які інші незалежні від нього обставини. Свідок ОСОБА_10 під час його допиту в судовому засіданні також надав показання, які суттєво відрізняються від тих показань, які надавались ним під час досудового розслідування. У зв`язку з наведеним, ним, як представником потерпілої, було задано свідкові ряд уточнюючих запитань, однак прокурор практично щодо кожного з них висловив свої заперечення та фактично озвучив відповіді замість самого свідка. Водночас прокурор свідомо залишив поза увагою той факт, що на стадії досудового розслідування свідок ОСОБА_10 у своїх письмових поясненнях від 04.03.2018 та показаннях від 07.03.2018 дав інші пояснення, ніж під час судового засідання. Водночас прокурор ОСОБА_3 не став з`ясовувати у свідка ОСОБА_10 чому його показання надані суду суперечать тим показанням, які він надав на стадії досудового розслідування. Проаналізувавши позицію прокурора ОСОБА_3 , яку він обрав при допиті обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 під час судового засідання 14.01.2020 для нього стає очевидним, що й інші дії прокурора ОСОБА_3 , які були вчинені ним ще на стадії досудового розслідування даного кримінального провадження є не просто технічною помилкою, як він вважав раніше, а наслідком систематичного упередженого ставлення державного обвинувача щодо результатів кримінального провадження. Дії прокурора завідомо для нього можуть сприяти обвинуваченому частково уникнути кримінальної відповідальності чи безпідставно пом`якшити його покарання. З огляду на наведене, зазначає, що для нього та потерпілої є обґрунтовані сумніви щодо неупередженості прокурора ОСОБА_3 , а тому просить задовольнити його заяву про відвід прокурору.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви про відвід. Вважає таку надуманою та необґрунтованою. Окрім цього зазначив, що за обставин, зазначених у заяві про відвід необхідно відвести також і суд, оскільки суд керує процесом і зауважень стосовно процедури здійснення допиту обвинуваченого та свідка, йому як прокурору суд не робив.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення поданої зави про відвід прокурору ОСОБА_3 , оскільки вважають таку необґрунтованою.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала заяву свого представника ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_3 та просила таку задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_8 та цивільний відповідач ОСОБА_9 вирішення заяви про відвід залишили на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши викладені у заяві про відвід доводи та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 77 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Статтею 80 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Як вбачається із заяви про відвід, відвід прокурору заявлено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

При цьому, представник потерпілої ОСОБА_7 , як на підставу відводу прокурору ОСОБА_3 зазначає про порушення ним вимог КПК України як при проведенні досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Разом з тим, суд відхиляє доводи заяви про відвід у частині допущених, на думку представника потерпілої, прокурором ОСОБА_3 порушень під час досудового розслідування з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 80 КПК України регламентовано, що заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Проте у поданій заяві адвокат ОСОБА_7 зазначає, що йому були відомі відомості, на які він посилається як на підставу для відводу, ще до початку судового розгляду, однак він з цих підстав відвід прокурору не заявляв. Таким чином, наведені обставини на даний час не можуть бути підставою для відводу, оскільки у справі розпочато судовий розгляд та триває судове слідство.

Щодо посилання ОСОБА_7 на допущені прокурором ОСОБА_3 порушення під час допиту обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 , які під час судового провадження змінили свої показання надані у ході досудового розслідування, суд зазначає наступне.

Статтею 23 КПК України регламентовано, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Крім цього, статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частина 4 ст. 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. При цьому, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином суд також відхиляє доводи представника потерпілої ОСОБА_7 про те, що прокурор ОСОБА_3 у ході допиту обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_11 жодним чином не з`ясував у них, чому вони у суді змінили надані у ході досудового розслідування показання.

Окрім цього, ч. 1 ст. 36 КПК України регламентовано, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Необхідно також зазначити, що згідно усталеної практики ЄСПЛ зокрема справа "Газета "Україна-центр" проти України" існування безсторонності для цілей п. 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певної особи. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність презюмується, поки не доведено протилежного.

Таким чином, суд вважає, що наведені представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 обставини, не містять відомостей, які можуть вказати на упередженість прокурора, а наведені у заяві про відвід обставини у частині процесуальної поведінки прокурора ОСОБА_3 під час судового засідання є необґрунтованими, тому у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 про відвід прокурора слід відмовити.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 21, 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000266 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України відмовити.
Ухвала остаточна і окремому оскарженню не підлягає.
Повний зміст ухвали проголошено 05.03.2020 о 16 год. 30 хв.

Головуюча суддя: ОСОБА_1