провадження №1-кп/ 359/438/2020
справа №355/2529/20
УХВАЛА
іменем України

07 квітня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні із технічною відеофіксацією в залі Бориспільського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000211 від 27.01.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Бориспільського міськрайонного суду від 10.12.2018 за ч. 3 ст. 185 КК до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Бориспільського міськрайонного суду надійшов зазначений обвинувальний акт, після чого було призначене підготовче судове засідання.

Судом під час підготовчого засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4, 6 ч.3, ст.314 КПК України.

З метою підготовки до судового розгляду судом вчинено дії, визначені ч.2 ст.315 КПК України.

За наведених обставин зазначене кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2 було заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, по наступним підставам.

Як слідує із клопотання, під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_3 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Бориспільського міськрайонного суду від 10.12.2018 за ч.3 ст.185 до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, на шлях виправлення не став і повторно вчинив умисні злочини.

Так, у нічний час, період 18 по 22 січня 2020 року, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно, з гаражного приміщення, яке знаходиться поряд з будинком АДРЕСА_2 , за допомогою заздалегідь приготовленого інструменту зробив отвір у цегляній стінці, через який проникнув всередину та викрав будівельні інструменти: шуруповерт торгівельної марки «UP!», модель «ED 10 B» та електродриль торгівельної марки «Stern Austria», модель «HD-10V»? завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 559,13 грн.

17.02.2020 в 04 год.20 хв., Лісовський повторно, умисно, з корисливих спонукань,, намагався вчинити крадіжку із гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого на території гаражного кооперативу «Нива» по вулиці Броварській, 1/Б у м. Борисполі, але не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки був затриманий власником гаражного приміщення ОСОБА_7 .

Причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що вчинене Лісовським кримінальні правопорушення відносяться до тяжких злочинів, за яке передбачене покарання до 06 років позбавлення волі.. Крім того, обвинуваченийраніше неодноразово судимий, останній раз вироком Бориспільського міськрайонного суду від 10.12.2018 за ч.3 ст.185 до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, може ухилятися від органу досудового розслідування, прокуратури, суду, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Ці обставини свідчать про те, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому прокурор прохає обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та наполягає на його задоволенні.

Адвокат ОСОБА_4 та його підзахисний ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечують та зазначають, що обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки дружину та неповнолітню дитину, з якими спільно проживає, матір пенсійного віку, півроку назад поховав свого батька. Таким чином вважають, що застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є доцільним і щодо нього можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши документи, приєднані до клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, відомості про вчинене ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (злочинів) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211 від 27 січня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

17.02.2020 та 19.02.2020 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, по наведеним вище обставинам.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

З урахуванням зазначеного, суд вважає , що продовження строків тримання під вартою згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 197, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованих кримінальних правопорушень за ознаками ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, - враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинувачених, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини їх життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 178 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

За правилом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Під час підготовчого провадження судом встановлено, що ОСОБА_3 , хоча раніше і судимий, має міцні соціальні та особисті зв`язки, місце реєстрації і проживання у м.Борисполі, де мешкає разом із неповнолітньою донькою, дружино та матір`ю пенсійного віку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_9 , тому обвинувачений залишився єдиним годувальником у сім`ї.

Таким чином суд приходить до висновку, що прокурором не наведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не зазначено підстав для обрання обвинуваченому виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

З огляду на зазначені обставини та тяжкість кримінального правопорушення (злочину), у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне обрати останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештуз носінням засобів електронного контролю строком на два місяці, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 192-194, 196 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження №0000211 від 27.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у залі суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області на 14.30 годин 27.04.2020.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Обрати стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контролю за місцем проживання в АДРЕСА_1 терміном два місяці, тобто до 15.30 год. 05.06.2020 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи - прокурора або суду, із визначеною періодичністю та за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає та зареєстрований обвинувачений (АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання та/або місця роботи; здати (за наявності) на зберігання до компетентних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_3 до 15.30 год. 05.06.2020 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів групи прокурорів в даному кримінальному провадженні.
Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції по місцю проживання обвинувачених.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1