Справа № 177/1769/19
1-кп/214/486/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю законного представника потерпілого ОСОБА_4

за участю представника потерпілого ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000311 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання Криворізького професійного гірничо-технологічного ліцею про передачу обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки та звільнення його від кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувачений розкаюється у вчиненому, не ухиляється від заходів виховного характеру та навчального процесу, дотримується правил поведінки в колективі та побуті, не порушує громадський порядок.

Обвинувачений у судовому засіданні клопотання підтримав, не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності. При цьому зазначив, що вину визнає повністю, шкоду не відшкодував.

Захисник підтримав клопотання.

Законний представник потерпілого заперечує проти задоволення клопотання. При цьому пояснив, що, як йому відомо, обвинувачений вчинив ще декілька злочинів, пов`язаний з вчиненням насильства. Після вчинення злочину обвинувачений вибачення не просив, шкоду не відшкодував.

Представник потерпілого заперечує проти закриття кримінального провадження. При цьому зазначив, що на його думку обвинувачений не розкаявся, не відшкодував шкоду. Також підтвердив зміст своїх письмових заперечень, згідно до яких заявлене клопотання має відповідати вимогам ст. 47 КК України, з зазначенням заходів виховного характеру та яким чином буде застосовано до особи і чи зобов`язується вона законослухняною поведінкою та сумлінною працею виправдати довіру колективу.

Вказує, що в клопотанні зазначено, що згідно психолого педагогічної характеристики ОСОБА_8 за час навчання показав низький рівень знань, з багатьох предметів має негативні оцінки, пропустив багато занять без поважних причин, коли буває на заняттях, то працює з неохотою. До виконання доручень майстра виробничого навчання та класного керівника ставиться не завжди відповідально, може вступати в суперечки із старшими, не бере участі в житті групи і ліцею. Також вказано, що майстром виробничого навчання (яким саме не зазначено, не вказано прізвище, ім`я, по батькові) та практичним психологом (знову ж таки яким саме не зазначено, не вказано прізвище, ім`я, по батькові) була проведена виховна робота зі студентом ОСОБА_7 та зазначено, що на теперішній час останній не ухиляється від заходів виховного характеру та навчального процесу, дотримується встановлених правил поведінки в колективі і побуті, не порушує громадський порядок та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, вперше вчинив злочин. У зв`язку із чим колектив Криворізького професійного гірничо технологічного ліцею 25.11.2019 провів нараду і прийняв рішення про взяття ОСОБА_7 на поруки, оскільки прийшов до висновку, що неповнолітній ОСОБА_7 потребує поблажливості, отримання шансу виправити допущену помилку та докорінно замислитися над своїми вчинками з метою не допущення правопорушень в майбутньому, вважає, що останній виправдає довіру колективу, не буде ухилятися від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок. Наполягає, що як вбачається із вказаного клопотання, ОСОБА_7 за весь час навчання характеризується з негативного боку, як особа з низьким рівнем знань, особа, яка не бажає навчатися, вступає в суперечки, як із педагогами, так і із старшими за себе. Вказує, що в порушення вимог ст. 47 КПК України у клопотанні не зазначено, яка саме робота проводилася із ОСОБА_7 , ким саме проводилася, які саме заходи виховного характеру, спрямовані на встановлення причин вчинення злочину з останнім проводилися, на підставі чого був зроблений висновок про можливе виправлення останнього. Зазначає, що в клопотанні вказано, що ОСОБА_7 потребує поблажливості і отримання шансу виправити допущену помилку. Наполягає, що із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 вчинив саме умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, тобто не було помилкою, а є свідомим злочином, тобто він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав настання цим наслідків для потерпілого, що відповідно до ст. 24 КПК України є прямим умислом, а не помилкою. Зазначає, що в порушення вимог ст. 47 КПК України у вказаному клопотанні не зазначено конкретні заходи виховного характеру та яким чином вони будуть до ОСОБА_7 застосовані; чи зобов`язується він своєю законослухняною поведінкою та сумлінною працею виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру та не порушувати громадський порядок, не зазначено відповідальність ОСОБА_7 у разі допущених ухилянь та порушень. Вказує, що в клопотанні зазначено лише припущення колективу про те, що ОСОБА_7 виправдає довіру колективу, не буде ухилятися від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок. Також зазначає, що в протоколі відсутня інформація щодо обставин вчиненого злочину, відсутня інформація щодо необхідності взяття на поруки ОСОБА_9 та зазначено лише те, що розгляд цього питання постало через звернення матері ОСОБА_7 , яка прохала взяти її сина на поруки, тобто колектив Криворізького професійного гірничо технологічного ліцею вирішив винести дане питання на обговорення не через те, що ОСОБА_7 щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні і буде дотримуватися певних правил поведінки в житті і побуті, а лише через те, що за нього прохала матір. Як сам ОСОБА_7 так і його матір, були відсутні на засіданні колективу, рішення було прийнято без повного з`ясування обставин вчиненого останнім кримінального правопорушення, без визначення конкретних заходів виховного характеру, що будуть застосовуватися до останнього, без з`ясування обставин того чи згоден він дотримуватися цих заходів, без визначення конкретної особи, яка буде відповідальною за здійснення контролю поведінки та виховання ОСОБА_7 , яким саме чином останній буде виправлятися. Посилається на те, що у витязі з протоколу члени ради ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 висловились про те, що ОСОБА_7 має низький рівень знань, пропускає заняття, над ним потрібен контроль; 2з присутніх 43 членів педагогічної ради за взяття на поруки ОСОБА_7 проголосувало - 33 особи, 2 проти, 8 утрималося, що свідчить про наявність сумнівів у педагогічного колективу про спроможність виправлення ОСОБА_7 . Зазначає, що хоча обвинувачений ОСОБА_7 і говорить про те, що він щиро розкаюється та повністю визнає провину, однак як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження встановлені та не усунені протиріччя між показаннями свідків, а також обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_14 , що також є підставою для неможливості задоволення клопотання про взяття обвинуваченого на поруки та є обґрунтованою необхідність повного судового розгляду із безпосереднім дослідженням доказів, показань учасників процесу. Вказує, що фактично ОСОБА_7 у своїх письмових поясненнях зазначає, що він спричинив тілесні ушкодження неповнолітньому потерпілому внаслідок протиправної поведінки останнього, і в цьому нібито щиро розкаюється. Потерпіла сторона категорична не згодна із таким формулюванням, і наполягає, що сам факт твердження з боку ОСОБА_7 про протиправну поведінку потерпілого не тільки суперечить свідченням допитаних під час досудового розслідування свідків, але й свідчить про намір ввести в оману поважний суд, з метою висвітлення себе у позитивному ракурсі. Зазначений факт прямо вказує на відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого.

Прокурор вважає, що маються підстави для задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання Криворізького професійного гірничо-технологічного ліцею необхідно відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 47 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

У відповідності до ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України, належить до злочинів середньої тяжкості.

До суду надійшло клопотання Криворізького професійного гірничо-технологічного ліцею про передачу обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий.

Стаття 288 КПК України наділяє потерпілого правом висловити сою думку щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. На переконання суду, ця норма закону надає можливість потерпілому довести суду, що відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Обставинами, які суд повинен з`ясувати при вирішенні питання про передачу на поруки та закриття кримінального провадження є, зокрема, наявність щирого каяття, тобто висловлюючи думку про відсутність підстав для закриття справи, потерпілий має довести, зокрема, що обвинувачений не розкаявся.

Суд переконаний, що твердження представника потерпілого та законного представника потерпілого про те, що обвинувачений не розкаявся тому, що не відшкодував шкоду, є необґрунтованим. На думку суду сам по собі той факт, що обвинувачений не відшкодував шкоду, може бути обумовлений різними обставинами, а тому не може свідчити про відсутність каяття.

Разом з тим, суд вважає, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, оскільки не вибачився перед потерпілим. Також суд приймає до уваги, що під час засідання педагогічної ради вказаного вище учбового закладу, на якому розглядалося питання про взяття обвинуваченого на поруки (т.№2, а.с.40) останній був відсутнім, а отже, збори не мали об`єктивної можливості дійти висновку щодо ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, його згоди виконувати заходи виховного характеру. Крім того, як вбачається з протоколу, ОСОБА_7 допускає пропуски занять, що надає суду підстави вважати, що останній може не виправдати довіру колективу, може ухилятися від заходів виховного характеру.

Тому суд приходить до переконання, що наявні підстави для відмови у передачі обвинуваченого на поруки та закритті кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 285, 286, 288, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про передачу обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки та звільнення його від кримінальної відповідальності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1