Справа № 524/9516/19
Провадження №1-кп/524/170/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
особи, стосовно якої передбачається застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

провівши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці судове засідання по клопотанню про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Градизьк, Глобинського району, Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.08.2016 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 249 КК України до сплати штрафу в розмірі 1700 грн., який підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

16 жовтня 2019 року близько 19 годин ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив незнайому йому ОСОБА_6 , яка тримала в руках належне їй майно: мобільний телефон «Номтом НТ16». Підійшовши до потерпілої, ОСОБА_5 шляхом ривку, відкрито заволодів зазначеним вище мобільним телефоном «Номтом НТ16», вартістю 900 грн. Після цього ОСОБА_5 з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 900 грн.
Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив у стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, пояснивши про обставини, що відповідають вступній частині ухвали.
Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.
Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 погодився із вчиненням ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння за вказаних в ухвалі обставин, проти застосування заходів медичного характеру не заперечував.
Потерпіла у судове засідання не прибула, подала клопотання у якому просила судовий розгляд проводити у її відсутність.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджено дослідженими судом в судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію;
- протоколом огляду місця події від 10 жовтня 2019 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.11.2019 року потерпілій ОСОБА_6 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2019 року свідку ОСОБА_7 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2019 року свідку ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду мобільного телефона;
- висновком експерта з оцінки майна № 989/кр від 01.11.2019 року;
-речовими доказами.
Згідно акту судово-психіатричного експерта №515 від 05 грудня 2019 року, ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдальної форми, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, також страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдальної форми, що позбавляє підекспертного його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними і позбавляє здатності керувати ними на даний час. ОСОБА_5 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. На підставі ч. 3 ст. 94 КК України потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Криміналтним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186КК України, підтверджуються сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою та приходить до висновку, що факт скоєння ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, доведено повністю.
Частиною 1 ст. 503 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 515 від 05.12.2019 року, ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдальної форми, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, також страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдальної форми, і позбавляє підекспертного його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. На підставі ч. 3 ст. 94 КК України потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_5 на момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння, оскільки він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому відповідно до ч.2 ст. 19 КК України ОСОБА_5 не підлягає кримінальній відповідальності.
Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів із звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога.
Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер захворювання ОСОБА_5 та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але також і його відношення до вчиненого, дані про його особу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_5 у стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 371, 372, 392-395, 503, 512, 513, 516, 532, КПК України, ст.94 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Речові докази: мобільний телефон «Номтом НТ16», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1