У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 20 20 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000047, за апеляційною скаргою прокурора Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Бузинове, Іванівського району, Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

-якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000047 повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000047 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалу постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з доводами суду вважає, що під час скерування обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000047 від 30.01.2020 року вимоги норми ст. 291 КПК України дотримано в повному обсязі.

Стверджує, що висновок суду про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам кримінального процесуального закону не відповідає фактичним даним кримінального провадження та є помилковим.

Апелянт вважає,що судом безпідставно повернуто обвинувальний акт, оскільки в ньому конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення , які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Узагальнена позиція інших учасників провадження.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 зазначає, що не погоджується з апеляційною скаргою прокурора та просить залишити ухвалу про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 без змін.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суддя послався на те, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 , при викладенні фактичних обставин щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, органом досудового слідства не зазначено фактичні обставини щодо способу вчинення злочину та обставин їх вчинення, не визначено конкретність дій обвинуваченого ОСОБА_6 , а також яким саме способом обвинувачений ОСОБА_6 заволодів майном потерпілої, що у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною кваліфікацією (суб`єктивну та об`єктивну сторону злочинів).

Крім того, вказав, що органом досудового розслідування конкретно не зазначено, скільки неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить сума 633932 грн. 98 коп., (так як це впливає на кваліфікацію злочину і обвинувачений міг розуміти, що вказана сума перевищує 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому він обвинувачується за ч. 3 ст. 289 КК України, а не за ч. 2 ст. 289 КК України), якого розміру був неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та в чому полягає спричинення обвинуваченим великої матеріальної шкоди.

Зазначив, що обвинувальний акт не містить чітко викладеного формулювання обвинувачення, що позбавляє права обвинуваченого ОСОБА_6 бути детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку захисника,обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд Апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до змісту статті 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.

За правилами пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

При вивченні матеріалів провадження Апеляційним судом не встановленні суттєві порушення вимог ст. 291 КПК України, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду.

Згідно вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З тексту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000047 відносно ОСОБА_6 вбачається, що він за своїм змістом відповідає вимогам ч.2 ст.291 КГІК України, зокрема містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченої (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідуванння); дату та місце його складення та затвердження.

Так, з обвинувального акту вбачається, що орган досудового розслідування виклав всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження, зокрема, вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування та прокурора, мають ознаки кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність, тобто виклав всі необхідні для прийняття судового рішення фактичні обставини, а також правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому злочину.

А тому, висновок суду про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам кримінального процесуального закону не відповідає фактичним даним кримінального провадження та є помилковим.

Окрім того, обвинувальний акт відповідає і іншим вимогам ч.2 ст.291 КПК України.

Фактичні дані, наведені в обвинувальному акті, у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Відповідно до п.13. ч.1ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення або поліпшити якість обвинувального акту, тим самими проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення.

Суд не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акту, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин скоєння злочину, його правової кваліфікації, тощо.

Враховуючи наведене, є слушними доводи апелянта про формальний підхід з боку суду до вирішення питань, пов`язаних з оцінкою обвинувального акту, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено обставин, які б дійсно перешкоджали судовому розгляду даного кримінального провадження.

Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України не ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на наведене, ухвала суду підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 405, 407, 424, 532 КПК України,

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 повернуто прокурору - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: