Справа № 344/1671/20
Провадження № 1-кс/344/789/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши відкритому у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0004299 від 24.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що 24 грудня 2019 року близько 03.10 год. невстановлена особа зайшла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_1 , де на той час перебувала продавець ОСОБА_4 , та з метою заволодіння чужого майна, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи за допомогою предмета зовні схожого на пістолет, відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 3600 грн., які належать власнику магазину фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 .

31 січня 2020 року було проведено огляд місця події у недобудованому дев`ятиповерховому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_2 , навпроти будинку № 2А, у ході якого біля бічної сторони будинку на землі, під дерев`яними дошками виявлено чоловічу куртку чорно-синього кольору, яка застібається на замок «блискавку», із плямами білого кольору у вигляді бруду, марки «Staff», яку поміщено до поліетиленового пакету та опечатано та яка зі слів ОСОБА_6 належить його товаришу ОСОБА_7 .

Метою накладення арешту на вказане майно є запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву відповідно до якої просила клопотання про арешт майна слухати без її участі.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Згідно копії ухвали слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 27.01.2020 року до ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Зазначене вище майно вилучене і на даний час має статус тимчасово вилученого майна і на сьогодні виникла необхідність в його арешті з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст.167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Речі на які слідчий просить накласти арешт вилучено 31 січня 2020 року під час огляду місця події у недобудованому дев`ятиповерховому будинку, який знаходиться по вул Сухомлинського, в м. Івано-Франківську, навпроти будинку № 2А.

Вищевказані речі постановою слідчого від 31.01.2020 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Слідчий обґрунтовуючи клопотання вказує мету арешту збереження речових доказів.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задовольнити та накласти арешт на зазначене майно, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 31.01.2020 року під час огляду місця події у недобудованому дев`ятиповерховому будинку, який знаходиться по вул Сухомлинського, в м. Івано-Франківську, навпроти будинку № 2А, а саме: чоловічу куртку чорно-синього кольору, яка застібається на замок «блискавку», із плямами білого кольору у вигляді бруду, марки «Staff».

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1