Справа № 344/6763/20
Провадження № 1-кс/344/2597/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000022,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 від 16.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту психотропних речовин, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та у невстановлений час, незаконно придбав один фольговий згорток, з вмістом психотропної речовини, білого кольору, яка являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено, а саме амфетаміном, який він зберігав в себе з метою подальшого незаконного збуту, чим грубо порушуючи вимоги ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

26 лютого 2020 року о 16 год. 20 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою збуту психотропних речовин та доведення свого злочинного умислу до кінця, зберігаючи при собі один фольговий згорток, прибув до магазину «Тростянецький», що по вул. Стуса в м. Івано-Франківську, де зустрівся із ОСОБА_6 , якому незаконно збув за грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень зазначений фольговий згорток, з вмістом порошкоподібної речовини, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/11/2 -168НЗ/20 від 03.03.2020 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, загальною кількістю 0,2544 грама.

Окрім цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою збуту психотропних речовин, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та у невстановлений час, незаконно придбав вісім фольгових згортків із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, зовні схожою на амфетамін, яку він зберігав у себе за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , з метою подальшого незаконного збуту, чим грубо порушив вимоги ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

27 травня 2020 року працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.05.2020 проведено обшук по місцю проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено вісім фольгових згортків із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, ззовні схожою на амфетамін, яку останній зберігав з метою повторного незаконного збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою збуту психотропних речовин, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та у невстановлений час, незаконно придбав один фольговий згорток із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору - амфетаміном, яку він зберігав у приміщенні недобудованого нежитлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого незаконного збуту, чим грубо порушив вимоги ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

27 травня 2020 року працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 18.05.2020 проведено обшук у приміщенні недобудованого нежитлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено один фольговий згорток із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/11/2-475НЗ/20 від 28.05.2020 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, загальною кількістю 1,0903 грама, яку ОСОБА_4 повторно, незаконно зберігав з метою подальшого збуту.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бортники, Тлумацького району, Івано-Франківської області, зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживаючий АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючий, раніше не судимий підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України про що йому повідомлено 28.05.2020.

Того ж дня, тобто 28.05.2020 ОСОБА_4 затримано на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Абзацом 175 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначено термін «обґрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями які містяться у протоколі огляду покупця від 26.02.2020; протоколі добровільної видачі від 26.02.2020 з додатками; висновку експерта № СЕ-19/109/11/2-168НЗ/20 від 03.03.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 22.01.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 23.01.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 28.02.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 28.02.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 28.02.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 28.02.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 28.02.2020; протоколах проведення обшуків від 27.05.2020; висновку експерта № СЕ-19/109/11/2-168НЗ/20 від 28.05.2020, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 цього Кодексу відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення десять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна та йому може бути призначено саме такий вид покарання у разі доведення вини в суду, у зв`язку із чим ОСОБА_4 у будь який час може покинути територію місця свого проживання, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому в ході досудового розслідування стануть відомі їхні анкетні дані;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, для прикладу, маючи закордонний паспорт, може покинути територію України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, не з`являтись на виклики слідчого, прокурора чи суду;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , не має офіційного місця працевлаштування, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків та в подальшому може займатися злочинною діяльністю.

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_4 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

Так, підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обґрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обґрунтованою залежить від обставин справи.

Оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу вважаю неможливим застосування до ОСОБА_4 особистої поруки.

Інший вид запобіжного заходу заставу, застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки він не працює та відсутня інформація щодо постійного джерела доходів та власних коштів, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Особисте зобов`язання, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання, території Івано-Франківської області чи України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Викладені обставини виправдовують обрання підозрюваному більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу.

З викладеного вище вбачається, про неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Крім того, у разі прийняття судом рішення про застосування як альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, прошу суд визначити її розмір у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_4 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив врахувати характеризуючі дані особи та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або тримання під вартою з визначенням мінімального розміру застави.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

З матеріалів клопотання вбачається, що 27.05.2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

28.05.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжких злочинів, відповідальність за які передбачені ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст.307 КК України, зокрема відповідно до ч.1 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних вище злочинів підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: відомостями які містяться у протоколі огляду покупця від 26.02.2020; протоколі добровільної видачі від 26.02.2020 з додатками; висновку експерта № СЕ-19/109/11/2-168НЗ/20 від 03.03.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 22.01.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 23.01.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 28.02.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 28.02.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 28.02.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 28.02.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 28.02.2020; протоколах проведення обшуків від 27.05.2020; висновку експерта № СЕ-19/109/11/2-168НЗ/20 від 28.05.2020, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків.

Однак прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, на утримання двоє неповнолітніх дітей, та майновий стан, одружений, не працює та раніше не судимий.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання та відповідно для застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує майновий стан підозрюваного, практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінований злочин та матеріальний стан особи.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 25 липня 2020 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити заставу 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 52550 ( пятдесят дві тисячі пятсот пятдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 25 липня 2020 року обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1