Дата документу 16.06.2020 Справа № 554/4693/20
Провадження №1-кс/554/7547/2020

У Х В А Л А

іменем України

16 червня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати як невмотивовану, необґрунтовану та незаконну постанову про відмову у визнанні потерпілим від 06 квітня 2020 року, винесену слідчим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000042.

На обґрунтування поданої скарги заявник вказав, що у провадженні слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження №0000042.

Зазначив, що 06 квітня 2020 року слідчий ОСОБА_4 виніс та направив на адресу заявника постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим по кримінальному провадженню №0000042, чим порушив його конституційне та процесуальне право на доступ до правосуддя, тим самим умисно позбавивши його можливості подавати докази, заявляти відводи, подавати клопотання, брати участь у слідчих та процесуальних діях, отримувати копії матеріалів тощо. Слідчий не довів які саме матеріали дають підстави дійти до висновку про те, що ОСОБА_3 не являється потерпілим.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, у скарзі просив про розгляд за його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у скарзі, яку просив задовольнити.

Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник до суду не з`явився, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Слідчий, прокурор до суду повторно не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий ОСОБА_4 надав до суду клопотання, в якому вказав, що 01.06.2020 року прокурором ОСОБА_5 було винесено постанову про об`єднання матеріалів кримінального провадження №0000038, №0000039, №0000040, №0000041, №0000042 в одне провадження №0000038 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.382, ч.2 ст.367, ч.2 ст.366, ч.2 ст.365, ч.2 ст.364 КК України. Одночасно, слідчий вважає інформацію, викладену в скарзі ОСОБА_3 , безпідставною, надуманою і такою, що не відповідає дійсності. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000038, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Судом установлено, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження №0000042 від 13.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_4 від 06 квітня 2020 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042, внесеному до ЄРДР 13.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (а.с.- 3-5 - постанова).

Мотивами винесеної постанови слідчий зазначив, що на думку заявника ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000231 слідчим ОВС прокуратури Харківської області ОСОБА_6 та процесуальним керівником прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_7 довгий час імітувалося досудове розслідування, чим ОСОБА_3 було спричинено моральну шкоду. Проте, за результатами проведеного комплексу слідчих (розшукових), а також інших процесуальних дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000042 від 13.01.2020 року, станом на сьогодні, не було встановлено факту спричинення шкоди ОСОБА_3 . Досудове розслідування триває, вживаються всі можливі заходи, спрямовані на проведення швидкого, повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.

Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Разом із тим, частиною 5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ст.110 КПК України в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам та їм надана правильна правова оцінка, оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, тому в даному випадку підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.

Також, судом установлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 13.01.2020 року, зокрема і за ч.2 ст.364 КК України, триває.

Отже, на момент винесення слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_4 постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також не проведено всіх необхідних слідчих дій. Крім того, відсутні будь-які об`єктивні дані щодо завдання істотної шкоди конкретними діями вказаних у заяві про вчинення кримінального правопорушення посадових осіб, а також спричинення такими діями ОСОБА_3 шкоди, про що зазначено слідчим у постанові.

Водночас, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні при наявності для цього відповідних підстав.

Зі змісту абз.2 п.12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Ураховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини, суд приходить до висновку, що постанова слідчого від 06 квітня 2020 року є обґрунтованою та винесеною відповідно до вимог КПК України на даному етапі досудового розслідування. При цьому, слідчий суддя також виходить з того, що відповідних належних та допустимих доказів ОСОБА_3 при розгляді даної скарги також не надано, інші дані в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий судя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1