Справа № 212/5497/19
У Х В А Л А

02 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання сторони захисту про призначення комплексної судово-медичної експертизи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК України по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001125 від 13.05.2019 р.,-

встановив:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває на розгляді вищезазначене кримінальне провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту адвокатом ОСОБА_4 , заявлено клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставлені наступні питання:який стан здоров`я ОСОБА_5 ; яку медичну допомогу потребує ОСОБА_6 та можливість її надання: амбулаторну, в умовах стаціонару чи у інших спеціально створених умовах;чи є у ОСОБА_5 тілесне ушкодження, як саме : шишка на голові, або її наслідки, якщо так, то який характер, механізм, давність утворення, ступінь тяжкості тілесного ушкодження, чи відповідає механізм та давність утворення поясненням ОСОБА_5 .?

Обвинуваченим ОСОБА_5 клопотання захисника підтримано у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти клопотання сторони захисту, спираючись на наявність в матеріалах справи документів, які спростовують доводи строни захисту щодо наявності ушкоджень та мають інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_5 .

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судово-медична експертиза виконується на принципах законності, об`єктивності державними установами - бюро судово-медичних експертиз згідно з Законом України «Про судову експертизу», процесуальним законодавством, іншими законодавчими актами, міжнародними договорами та угодами про взаємну правову допомогу і співробітництво, що регулюють правовідносини у сфері судово-експертної діяльності нормативними документами, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я /надалі МОЗ/ України №6 від 17 січня 1995 р. та узгодженими з Верховним судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України.

Подане захисником клопотання стосується різного виду судово-медичних експертиз, які регулюються: Правилами?проведення судово - медичноі? експертизи (досліджень) трупів у бюро судово - медичноі? експертизи, Правилами проведення судово - медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово - медичноі? імунологіі? бюро судово - медичноі? експертизи та Правилами?проведення судово-медичних експертиз (досліджень)?у відділеннях судово - медичноі? криміналістики бюро судово - медичноі? експертизи, відповідно, які затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року та зареєстровані в Міністерстві юстиції України за № 248/784 від 26 липня 1995 року, а тому не можуть бути вирішені подачею одного клопотання, так як їх проведення неможливе з об`єктивних причин.

Проаналізувавши питання, на які захисник бажав би отримати відповіді, з загальними положеннями нормативних документів, які регламентують проведення відповідного виду судово-медичних експертиз та матеріали справи , суд прийшов до наступного висновку.

Судова медико-криміналістична експертиза це вид судово-медичної експертизи, що вирішує такі питання: 1. визначення характеру ушкоджень та механізму їх утворення на тілі та пошкоджень на одягові внаслідок дії тупих та гострих предметів, вогнепальної зброї, електричного струму тощо; 2. визначення ушкоджувального (травмуючого) предмета (знарядь травми) за ушкодженням на тілі та пошкодженням одягу; 3. дослідження залишків кісток для визначення видової, статевої та вікової належності, зросту, ідентифікації особи людини, а також давності поховання (давності настання смерті); 4. визначення віку рентгенологічним та антропометричним методами; 5. визначення форми та механізму утворення слідів крові на одягові, знаряддях травми та інших об`єктах; 6. інші види експертиз, для виконання яких необхідні спеціальні знання галузі судової медицини та суміжних дисциплін (антропології, криміналістики тощо).

Об`єктами медико-криміналістичного дослідження є органи, тканини трупа, потерпілі особи (обвинувачувані та підозрювані), знаряддя травми, одяг, взуття, а також матеріали слідчих та судових справ. Для вирішення відповідних питань застосовують методи: візуальні, метричні (макро- та мікровимірювання, антропометрія, остеометрія, рентгенометрія, морфометрія), мікроскопічні (безпосередня, поляризаційна, люмінесцентна мікроскопія, стереомікроскопія тощо), рентгенологічні, фотографічні, кольорових відбитків, хімічні, спектрографічні, порівняльно- мікроскопічні тощо.

Відповідно до п. 1.2 Правил?проведення судово-медичних експертиз (досліджень)?у відділеннях судово - медичноі? криміналістики бюро судово - медичноі? експертизи, експертизи у відділенні проводяться з метою визначення знарядь травми, і?х диференціаціі? та ідентифікаціі? на підставі вивчення ушкоджень на тілі, одязі, взутті потерпілого. Крім цього, експертизи виконуються з метою ототожнення особи, визначення природи та елементного складу мікрооб`єктів, слідів, накладень (нашарувань), реконструкції ситуаціі?, в якіи? були нанесені ушкодження.

Запорукою справедливого судового розгляду є належний процесуальний порядок збору доказів у справі, як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ) як джерело права.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод .

З моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини, керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини передбачено ст. 9 ч. 5 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема у справі «А.В. проти України» (CASE of A.V. v. UKRAINE), 65032/09) справжню сутність цього ключового принципу справедливого судового розгляду бездоганно розтлумачено у справі «Даянан проти Туреччини» (Dayanan v. Turkey):

«...справедливість провадження вимагає надання обвинуваченому можливості отримати весь ряд послуг, безпосередньо пов`язаних з юридичною допомогою. У зв`язку з цим представник захисту має бути в змозі без обмежень забезпечити основоположні аспекти захисту особи: обговорення справи, організацію захисту, збір доказів на користь обвинуваченого, підготовку до допиту, підтримку обвинуваченого у його важкому становищі та перевірку умов тримання під вартою».

Усі ці аспекти є надзвичайно важливими для будь-якої особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, та якій може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі. У таких випадках інтереси правосуддя чітко вимагають суворих гарантій права на юридичну допомогу захисника «на підставі одного лише факту важливості питання, що є предметом спору» [1 Див. рішення від 24 травня 1991 року у справі «Каранта проти Швейцарії» (Quaranta v. Switzerland), п. 33, Series A № 205].

У п. 28 рішення ЄСПЛ «Олег Колесник проти України» (Заява № 17551/02) Суд повторює, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і що завдання Суду полягає в тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справах «Шабельник проти України» (Shabelnik v. Ukraine), заява № 16404/03, п. 51, рішення від 19 лютого 2009 року, та «Лаудон проти Німеччини» (Laudon v. Germany), заява № 14635/03, пункт 56, рішення від 26 квітня 2007 року).

Хоча вибір засобів, спрямованих на забезпечення дотримання статті 8 у сфері захисту від дій окремих осіб, в принципі є в межах повноважень держави, ефективне стримування проти серйозних злочинів (таких як зґвалтування), коли на кону поставлено основні цінності та важливі аспекти приватного життя, потребує ефективних положень кримінального права. Діти та інші вразливі особи, зокрема, мають право на ефективний захист (X і Y проти Нідерландів, §§ 23-24 та 27, Австрія проти Сполученого Королівства (Dec.), M.C. проти Болгарії). Крім того, позитивне зобов`язання держави згідно зі статтею 8 по захисту фізичної недоторканності особи може поширюватися на питання, пов`язані з ефективністю кримінального розслідування (Osman проти Сполученого Королівства, § 128, M. C. проти Болгарії, § 150). Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання, притаманне статтям 3 та 8 Конвенції, щодо прийняття кримінально-правових положень, які ефективно карають за зґвалтування та застосовувати їх на практиці шляхом ефективного розслідування та кримінального переслідування. Держава зобов`язана захищати неповнолітню особу від зловмисного спотворення (K.U. проти Фінляндії, §§ 45-49). Що стосується менш серйозних дій між особами, які можуть порушувати психологічну цілісність, то зобов`язаннями держави згідно зі статтею 8 по підтриманню та застосуванні на практиці адекватної правової основи, що забезпечує захист, не завжди вимагає застосування ефективного кримінально-правового положення, що стосується конкретного акту. Правова база також може складатися з цивільно-правових засобів, здатних забезпечити достатній захист (там же, § 47; X і Y проти Нідерландів, §§ 24 і 27).

З аналізу матеріалів справи убачається, що у період з 04.06.2019-06.06.2019 року була проведена експертиза ОСОБА_5 , відповідно до якої 15.05.2019 року останній був обстежений в приміщенні відділення судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро СМЕ»»ДОР та зафіксовані виявлені ушкодження, зокрема садна та гематома правої кисті та за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів.

Крім цього , судом в ході розгляду справи було направлено запит до філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально - виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно якого з отриманої відповіді убачається, що обвинувачений ОСОБА_5 прибув до ДУ «Криворізька установа покарань №3» 16.05.2019 року , при медичному огляді мав задовільний стан, без тілесних ушкоджень, може перебувати в ДУ «Криворізька установа покарань №3» та бути присутнім у судових засіданнях.

За таких обставин матеріали справи містять відомості щодо наявних ушкоджень обвинуваченого ОСОБА_5 після 12.05.2019 року, а саме обстеження 15.05.2019 року та на момент прибуття до слідчого ізолятору та подальшого перебування .

З урахуванням викладеного, необхідно відмовити в задоволенні клопотання захисника про призначення комплексної судово-медичної експертизи, з вищеописаних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 3, 6, 8, 9, 19, 55 Конституції України, ст.ст. 69, 70, 242, 332, 350 КПК України, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , про призначення комплексної судово-медичної експертизи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК України по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001125 від 13.05.2019 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1