Провадження № 1-кп/185/290/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Павлоград кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Під час проведення судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів у зв`язку з тим, що строк тримання його під вартою спливає 16 лютого 2020 року, судовий розгляд лише розпочато, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не перестали існувати: ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні злочину, що відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, під загрозою можливого покарання обвинувачений може переховуватись від суду; до цього обвинувачений перебував у розшуку, після відкриття усіх зібраних доказів, анкетних даних свідків, експертів, спеціалістів (їх місця проживання) існує висока вірогідність спроби обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення встановлення обставин кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений може вплинути на свідків, які ще судом не допитані, обвинувачений схильний до продовження злочинної діяльності. Інший більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, на думку прокурора, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, категорично заперечуючи проти зміни запобіжного заходу на домашній арешт, заявлений обвинуваченим.

Захисник заперечує проти продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає, що є усі підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки у обвинуваченого міцні соціальні зв`язки, наявність трьох неповнолітніх дітей. Заявлені прокурором ризики нічим не підтверджені, будь-яких доказів в підтвердження існування ризиків суду не надано.
Обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою його проживання або в м.Мелітополі чи в АДРЕСА_1 , - тим самим заперечуючи проти клопотання прокурора про продовження дії обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.12.2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 лютого 2020 року, включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, за кримінальним провадженням проведено підготовче судове засідання, розпочато судовий розгляд, допитана лише потерпіла.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як тримання під вартою та домашній арешт.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На виконання вказаних вимог Закону колегією суддів встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, що відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачено у вигляді позбавлення волі до 15 років. Тому у суду є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у інкримінованому злочині, ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Згідно матеріалів кримінального провадження після вчинення інкримінованого злочину, обвинувачений ОСОБА_5 уїхав з м.Павлограда та став скриватись від правоохоронних органів.
Після відкриття сторонами доказів, зокрема анкетних даних свідків, спеціалістів, експертів, враховуючи, що судовий розгляд за кримінальним провадженням лише розпочато, існує велика ймовірності впливу та чинення тиску з боку обвинуваченого на свідків, які ще судом не були допитані. Крім того, ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення на даний час не втратив своєї актуальності.
Тяжкість злочинів не є єдиною підставою продовження строку обраного запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, на даний час відсутні докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність.

Тому, на думку колегії суддів, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 331 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів - задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28 березня 2020 року, включно.

Строк дії ухвали - до 28 березня 2020 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , захиснику, прокурору, направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3