Кримінальне провадження № 194/1870/19
Номер провадження 1-кп/194/222/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2019 року за № 0000443 у відношенні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда, Казахстан, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні нікого немаючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в період часу з 21 листопада 2018 року по 18 вересня 2019 року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв дії психологічного насильства над своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проявлялось у словесних образах потерпілої грубими нецензурними словами та погрози застосування фізичного насильства, насильного покидання квартири, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, а також погіршення якості життя, що виразилось у неодноразових залишаннях потерпілою постійного місця мешкання.

Так, ОСОБА_3 21 листопада 2018 року о 19:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцям мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 насильство в сім`ї психологічного характеру, а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, принижував її, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, за що 06 грудня 2018 року був притягнутий постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 15 вересня 2019 року ОСОБА_3 о 18:30 год., знаходячись за адресою свого мешкання, а саме в кв. АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, висловлювався на адресу своєї дружини ОСОБА_5 нецензурною лайкою, ображав її, принижував, чим вчинив насильство в сім`ї, за що 17 вересня 2019 року був притягнутий постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, в період часу з 16:00 год. по 16:30 год. 18 вересня 2019 року ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , погрожував та принижував, а також виганяв з квартири свою дружину ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав їй психологічних страждань, а також погіршення якості життя.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними систематичними діями, вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , чим спричинив їй психологічні страждання, а також погіршення якості життя.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 розглянути без її участі, претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має. Покарання просила призначити на розсуд суду та не заперечувала проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, на протязі часу з листопада 2018 року по вересень 2019 року він вчиняв насильство в сім`ї відносно своєї дружини, яка є інвалідом ІІ группи, за що був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за дані діяння. Просив його суворо не карати. Наполягав на застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, правильно розуміє обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає: вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

Суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69, 69-1 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , те що він вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, що він раніше не судимий, не працює, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, думку потерпілої, яка вказує на відсутність з її боку будь-яких претензій до обвинуваченого, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленим обвинуваченням в межах санкцій ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятидесяти) годин громадських робіт.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1