КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представникаа ТОВ «ПАРАДАЙ-З» ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на:

нежитлове приміщення №153, загальною площею 960,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А, яке на праві приватної власності належить

ТОВ «ПАРАДАЙ-З» () із забороною здійснення будь-якого відчуження зазначеного майна та права розпорядження ним.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів та запобігання приховуванню і відчуженню майна.

В апеляційній скарзі представник ТОВ ««ПАРАДАЙ-З» ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною, а висновки викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, апелянт вказує на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Постанову органу досудового розслідування про визнання вище зазначеного майна речовим доказом апелянт вважає неналежною і недопустимою, оскільки вона постановлена слідчим, який не входить до групи слідчих у даному кримінальному провадженні.

Також, ОСОБА_6 звертає увагу суду на ту обставину, що ТОВ «ПАРАДАЙ-З» є добросовісним набувачем арештованого майна, а його посадовим особам про підозру не повідомлено, в зв`язку з чим дане товариство не є юридичною особою відносно якої здійснюється кримінальне провадження № 0004520.

Крім того, апелянт вказує те, що між ТОВ «ПАРАДАЙ-З» та іншими фігурантами кримінального провадження виникли цивільно-правові відносини, спори в яких вирішуються в межах господарського та цивільного судочинства, що на думку ОСОБА_6 , не є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Одночасно представник ТОВ «ПАРАДАЙ-З» ОСОБА_6 вказує на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення представника ТОВ «ПАРАДАЙ-З», а повний текст постановленого судом рішення ними не отримано.

Також, на апеляційну скаргу представника ТОВ «ПАРАДАЙ-З» прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 були подані заперечення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала скаргу, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали приходить до наступних висновків.

Так, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004520, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 жовтня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ДП «Сетам», ПАТ «Укрсоцбанк», відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за попередньою змовою з іншими невстановленими особами та приватними структурами, здійснюють привласнення, розтрату майна Фірми «Т.М.М.» - ТОВ () шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Відповідно до вказаної злочинної змови, банк звертається до приватних нотаріусів для звернення майна на користь сплати заборгованості Фірми «Т.М.М.» - ТОВ за кредитним договором не зважаючи на звернення останніх щодо можливих умов погашення боргу чи його реструктуризації. На виконання написів приватного нотаріуса державний виконавець призначає підконтрольного експерта оцінювача у формі ТОВ, яким готуються звіти та висновки із завідомо заниженою оцінкою майна, що є нижче ринкової. В подальшому, державним виконавцем ініціюється аукціон на ДП «Сетам» за результатами якого майно реалізовується підконтрольним суб`єктам підприємницької діяльності, які здійснюють його продаж на користь невстановлених службових осіб Міністерства юстиції України.

В рамках даного провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нежитлове приміщення № 153, загальною площею 960,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А, яке на праві приватної власності володіє ТОВ «ПАРАДАЙ-З» (), із забороною здійснення будь-якого відчуження зазначеного майна та права розпорядження ним.

Постановою слідчого вказане майно визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року клопотання слідчого було задоволено.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з наданих суду матеріалів, підозру у кримінальному провадженні №0004520 від 11 жовтня 2019 року нікому не оголошено.
За таких обставин,ТОВ «ПАРАДАЙ-З», на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ч. 2ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.
Крім того, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, за наведених вище обставин, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити, а відтак подана апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ПАРАДАЙ-З» ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на: нежитлове приміщення №153, загальною площею 960,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А, яке на праві приватної власності належить ТОВ «ПАРАДАЙ-З» () із забороною здійснення будь-якого відчуження зазначеного майна та права розпорядження ним, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, а саме на: нежитлове приміщення №153, загальною площею 960,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А, яке на праві приватної власності належить ТОВ «ПАРАДАЙ-З» (), відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1538/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1