У Х В А Л А Справа № 932/3028/20
Ім`ям України Провадження № 1-кс/932/1558/20
12 березня 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
12 березня 2020 року слідча СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернулась до суду із клопотанням, що підтримано прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Дніпрі, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, не є опікуном чи піклувальником, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Підстави для обрання саме такого запобіжного заходу слідча вказала наступні.
10 березня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що виразився у незаконному придбанні та зберіганні ним без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї.
12 березня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, шляхом повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186 КК України, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні ним без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї та у відкритому викраденні майна потерпілого ОСОБА_8 , що поєднано із проникненням в інше приміщення та вчинено за попередньою змовою групою осіб.
Підставами для застосування запобіжного заходу слідча вказала наявність ризиків у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; можливого вчинення іншого злочину; можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків; можливого спотворення, приховування або знищення доказів по кримінальному провадженню.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що ризиками, передбаченими у ст. 177 КПК України, у даному випадку є можливе переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів та йому загрожує, у випадку доведеності вини, покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 08 років позбавлення волі. Підозрюваний не має достатньо міцних соціальних зв`язків, тому, усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, зможе переховуватись від органів досудового слідства та суду. Він офіційно не працевлаштований, а тому не має постійного легального джерела доходу для підтримання своєї життєдіяльності, йому інкриміновано вчинення умисного корисливого злочину проти власності, а тому є високоймовірним вчинення ним інших умисних корисливих злочинів, зокрема, продаж викрадених при пограбуванні магазину золотих прикрас, з метою здобуття коштів, як засобу для існування. На цей час співучасники злочину у вигляді пограбування ювелірного магазину не встановлені, не встановлено місце знаходження усього викраденого майна, тому існує ризик можливого спотворення, приховування або знищення доказів по кримінальному провадженню, якими є предмети злочинного посягання. Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186 КК України, ґрунтується, в тому числі, на показаннях свідків та потерпілого, а також на факті вилучення у нього вдома при обшуку двох ювелірних виробів, що викрадені при пограбуванні із магазину. З метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, може впливати на свідків та потерпілого, задля зміни ними показань.
У судовому засіданні підозрюваний вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав. Заперечував проти задоволення клопотання слідчої. Пояснив, що пістолет, незаконне поводження з яким йому інкримінується, йому підкинули працівники поліції у той час, коли він протягом 40 хвилин лежав на землі. Також, йому підкинули при проведенні обшуку у нього вдома і ті золоті прикраси, які знайшли в одній із кишень його верхнього одягу. Після звільнення з роботи охоронцем, він задля отримання грошових коштів на життя, взяв в оренду легковий автомобіль, на якому здійснював перевезення в режимі таксі. Яким чином цей автомобіль до початку вчинення грабежу ювелірного магазину знаходився біля магазину, а після закінчення грабежу поїхав від магазину, пояснити не може, однак у грабежі участі не брав. В один із періодів часу оренди ним цього автомобіля він, на прохання своїх знайомих на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_9 , місце мешкання та місце знаходження яких йому не відоме, передавав цей автомобіль в суборенду. Якби він дійсно брав участь у вчинення грабежу, то він міг би виїхати до Російської Федерації, оскільки зараз співмешкає із громадянкою РФ, яка вже підшукала йому роботу в цій державі, і з якою удвох вони планували через деякий час туди виїхати на постійне місце мешкання. Він має на утриманні малолітню дитину від першого шлюбу, яка мешкає окремо від нього із колишньою дружиною, мешкає разом із матір`ю, братом та співмешканою, тому переховуватись від слідства та суду не буде. З цих підстав, прохав обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та мешкання.
Захисники у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчої. Зазначили, що їх підзахисний раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, співмешканку та постійне, хоча і не офіційне місце роботи, що свідчить про наявність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків. Через те, що ОСОБА_4 раніше не засуджений, має не офіційне місце роботи, ризик у вигляді вчинення ним іншого умисного корисливого злочину є надуманим. Що стосується знищення, спотворення чи приховування доказів по кримінальному провадженню, то такий ризик ґрунтується на припущенні існування предметів, речей чи документів, що мають доказове значення для справи. Їх підзахисний спроб тиску чи впливу на свідків, потерпілого, інших учасників кримінального провадження не чинив, і заяви від свідків чи потерпілого про такий вплив, до органу досудового розслідування не надходили. Сама тяжкість злочинів, у яких його підозрюють, не є та не може бути підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Внаслідок того, що усі наведені слідчим та підтримані у судовому засіданні прокурором ризики є не доведеними наданими ними слідчому судді доказами, прохали відмовити у задоволенні клопотання.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані до нього додатки, заслухавши доводи прокурора в його обґрунтування, пояснення підозрюваного та його захисників, приходжу до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Вважаю, що на даний час є всі підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186 КК України. Підставами вважати підозру обґрунтованою є: протокол огляду місця події від 11.02.2020 року; протокол допиту потерпілого від 12.02.2020 року; протокол допиту потерпілого від 04.03.2020 року; протокол обшуку від 23.02.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 23.02.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.02.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 11.02.2020 року; протокол пред`явлення ОСОБА_4 до впізнання свідкові ОСОБА_11 за фотознімками від 23.02.2020 року; розписка ОСОБА_4 в отриманні ним автомобіля з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 23.02.2020 року; протокол пред`явлення ОСОБА_4 до впізнання свідкові ОСОБА_14 за фотознімками від 23.02.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 21.02.2020 року; протокол обшуку від 10.03.2020 року; протокол пред`явлення ОСОБА_4 до впізнання свідкові ОСОБА_15 від 11.03.2020 року; протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 10.03.2020 року, згідно із яким в ході його особистого обшуку вилучено предмет, схожий на пістолет; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 10.03.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 10.03.2020 року; висновок експерта № 19/104-7/1/243 від 11.03.2020 року; докази у їх сукупності.
Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, офіційно не працевлаштований, хоча і є батьком малолітньої дитини, однак із нею не мешкає, не є опікуном чи піклувальником над недієздатними чи непрацездатними особами, перебуває під загрозою призначення, у випадку доведеності його вини, покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк до 8 років позбавлення волі. Органом досудового розслідування представлено слідчому судді вагомі докази про вчинення підозрюваним інкримінованих йому злочинів, його вік та стан здоров`я не є перешкодою для зміни місця мешкання та вчинення інших дій із переховування від слідства та суду.
Ризик у вигляді можливого вчинення ОСОБА_4 іншого умисного злочину вважаю не доведеним, оскільки будь-яких доказів цьому ні слідчим, ні прокурором не надано. Ризик позапроцесуального впливу на потерпілого чи свідків по кримінальному провадженню свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшов, оскільки ніхто з них із заявами про вплив на них з боку підозрюваного до органу досудового розслідування не звертались.
Через те, що в результаті грабежу у потерпілого викрадено значну кількість коштовних прикрас, та в ході обшуків відшукано лише незначну частину викраденого майна, а місцезнаходження іншої частини на цей час органом досудового розслідування не встановлено, як і не встановлено співучасників вчинення злочину, є високоймовірним ризик можливого знищення, приховування чи спотворення предметів злочину, які можуть мати значення речових доказів по кримінальному провадженню, у випадку залишення ОСОБА_4 на свободі. Крім цього, враховую, що цей ризик не може бути мінімізований шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі, і цілодобового, оскільки допитами свідків по справі встановлено факт грабежу декількома особами, а відтак, є високоймовірною можливість надання підозрюваним вказівок іншим, невстановленим, співучасникам вчинення злочину, на вчинення дій із знищення, приховування чи спотворення предметів злочину.
Враховуючи особисті обставини життя підозрюваного, тобто відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, його вік та стан здоров`я, відсутність постійного офіційного місця роботи, а також тяжкість можливого покарання, що у сукупності може свідчити на користь збільшення ризику переховування від правосуддя, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із позбавленням волі, не здатні за викладених обставин мінімізувати ризик можливого знищення, приховування чи спотворення предметів злочину, приходжу до висновку, що тримання ОСОБА_4 під вартою відповідає в даному випадку інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.
Через це вважаю, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає слідча. Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Враховуючи те, що фактично ОСОБА_4 затримано о 09 годині 30 хвилині 10 березня 2020 року, датою закінчення дії ухвали про тримання його під вартою визначаю 09 годину 30 хвилину 06 травня 2020 року.
Через те, що при вчиненні грабежу, як видно із допитів свідків, до них було застосовано фізичне насильство, яке не є небезпеченим для життя та здоров`я потерпілих, у вигляді розпилення грабіжниками газу дратівливої дії, що позбавило їх можливості чинити будь-який опір, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу не визначаю взагалі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, -
Клопотання слідчої СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Дата закінчення дії ухвали 09 година 30 хвилина 06 травня 2020 року.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчий суддя ОСОБА_1