Провадження № 1-кс/742/42/20
Єдиний унікальний № 742/2071/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року м.Прилуки

слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань /далі - ЄРДР/ за №0000495 від 12.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.385 КК України

ВСТАНОВИВ:
09.01.2020 року ОСОБА_3 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту на належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що досудове слідство в кримінальному провадженні №0000495 триває вже достатньо тривалий проміжок часу і слідчим вже проведено всі необхідні слідчі дії, а відтак потреба в застосуванні арешту на квартиру об`єктивно відсутня.

В судове засідання заявник та слідчий не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими заявник обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є передчасним з наступних підстав.
Згідно п.15 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання про скасування накладеного слідчим суддею арешту на майно встановлено, що слідчим відділом Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000495 від 12.04.2019 року за заявою ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа здійснила підроблення заповіту, який склала її матір - ОСОБА_5 , з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.358 КК України.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.07.2019 року, ОСОБА_3 отримав спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 30.07.2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 у виді заборони її відчуження, розпоряджання та/або користування будь-якими особами.

Відповідно до п.п.2,5 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Мотивами накладення арешту на майно слідчим суддею мотивовано тим, що вище вказана квартира є безпосереднім предметом посягання, доступ до якої отриманий шляхом можливого підроблення підпису спадкодавця в заповіті, а відтак наявні підстави для накладення на неї арешту з метою її збереження як речового доказу.

Разом з тим, як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4069-4074/1924 від 27.11.2019 року, досліджуваний рукописний запис та підпис від імені ОСОБА_5 в оспорюваному заповіті від 05.09.2014 року виконані ОСОБА_5 .

Положеннями ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В даному випадку, з огляду на висновок експерта, оспорюваний заповіт є правомірним, оскільки підстава на яку посилався заявник, ініціюючи кримінальне провадження, свого підтвердження в ході досудового слідства не знайшла.
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Протоколу першого ЄКПЛ, а саме: (1) чи є втручання законним; (2) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; (3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі ст.1 Першого протоколу та кореспондується з вимогами п.5 ч.2 ст.173 КПК України, якою покладено на суд обов`язок враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Протоколу першого, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Слідчий суддя констатує, що за фактичних обставин втручання в право заявника на мирне володіння майном є законним, оскільки воно передбачено положеннями КПК, та переслідує суспільний інтерес - забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування /ст.2 КПК України/. Проте, застосований арешт до належного заявникові майна у виді заборони відчуження, розпоряджання та/або користування, з огляду на тривалість досудового розслідування та висновки судово-почеркознавчої експертизи, є занадто обтяжливим.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності на об`єкт нерухомого майна, з огляду на завдання кримінального провадження, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що на теперішній час відпала потреба у такому обмеженні права власності ОСОБА_3 як заборона користування квартирою, що відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України є підставою для скасування арешту в цій частині, без зняття заборони його розпорядження та відчуження.
Керуючись ст.ст.98,170-173,174,370,372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000495 від 12.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.385 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 30.07.2019 року в рамках кримінального провадження №0000495 на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.07.2019 року належить ОСОБА_3 , в частині заборони користування, без зняття заборони на її відчуження та розпоряджання.

Копію ухвали про часткове скасування арешту на майно надіслати слідчому, прокурору у кримінальному провадженні №0000495 від 12.04.2019 року та власнику цього майна.
Слідчий, прокурор у кримінальному провадженні №0000495 від 12.04.2019 року після отримання копії ухвали про часткове скасування арешту повинні негайно вжити заходів щодо виконання цієї ухвали та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Слідчий суддя
Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1