Номер провадження: 11-сс/813/428/20
Номер справи місцевого суду: 499/3/20 1-кс/499/47/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 27.03.2020 року включно, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, заміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, тому усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує підозрюваній ОСОБА_8 , остання може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка їй загрожує, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки з матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрювана ОСОБА_8 може схиляти свідків до надання завідомо неправдивих показів щодо подій, які мали місце 02.01.2020 року та може вчинити дії спрямовані на знищення чи спотворення речових доказів.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, постановити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі.

Обґрунтовує вимоги тим, що підозрювана не має на меті переховуватися від слідства, так як вину свою у вчинені злочину не визнає, має постійне місце роботи та проживання, стабільний дохід, має двоє дітей, батька похилого віку та сестру, яка знаходиться на її утриманні. В момент скоєння злочину ОСОБА_8 знаходилася в іншому місці.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 01.01.2020 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по місцю свого мешкання в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , під час побутового конфлікту зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , в процесі якого ОСОБА_8 , діючи умисно, на ґрунті виниклих під час конфлікту неприязних стосунків із ОСОБА_9 , усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_9 , підозрювана застосувала побутовий ніж, що виразилось у здійсненні нею одного проникаючого удару ножем в область правої бічної поверхні грудної клітини ОСОБА_9 , в результаті чого від отриманих травм останній помер на місці події.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрювану, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч. 4 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

Приймаючи до уваги, що своїй апеляційній скарзі захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, яка підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події, відповідно до якого за місцем мешкання підозрюваної ОСОБА_8 у будинку АДРЕСА_2 , виявлено труп її чоловіка ОСОБА_9 (а.п. 26-36);

- протоколом затримання ОСОБА_8 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.01.2020 року (а.п.9-13);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.01.2020 року, яка пояснила, що незадовго до ймовірного часу вбивства ОСОБА_9 бачила, як підозрювана ОСОБА_8 йшла за своїм чоловіком ОСОБА_9 додому після відвідування сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проживають по АДРЕСА_3 , з якими вони розпивали спиртні напої. Після цього, через 20-30 хвилин, будучи вдома у ОСОБА_11 вона побачила, як ОСОБА_8 повернулася за курткою до сусіда ОСОБА_11 , її одежа, руки та обличчя були у крові, остання повідомила, що її чоловіка ОСОБА_9 вбито, але це зробила не вона. Однак, коли вона прибігла за місцем мешкання подружжя ОСОБА_13 , вона побачила мертвого ОСОБА_9 , та після того як свідок викинула закривавлений ніж в бік гаража, підозрювана ОСОБА_8 почала кричати: «Викликай поліцію, це я його вбила».

- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 09.01.2020 року, підтверджуються показання свідка ОСОБА_10 , які також бачили, що після того, як подружжя ОСОБА_13 пішли від них додому, підозрювана ОСОБА_8 повернулася за своєю курткою приблизно через 20-30 хвилин, та почала кричати, що вона не вбивала свого чоловіка, при цьому її одежа та вона були забруднені кров`ю. Також зазначили, що син ОСОБА_8 , просив свідка ОСОБА_11 сказати, що це він вбив батька та хотів взяти вину на себе, оскільки вважав, що його матір не витримає через онкологічну хворобу (а.п.37-46);

На спростування доводів підозрюваної ОСОБА_8 зазначених в судовому засіданні апеляційного суду щодо непричетності її до вбивства чоловіка та вчинення даного кримінального правопорушення, на її думку ОСОБА_14 , прокурором зазначено, що версія причетності ОСОБА_14 до вбивства ОСОБА_9 перевірялася органом досудового розслідування, в результаті чого його алібі підтвердилося показаннями свідків, які вказали, що в час скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_14 перебував в іншому населеному пункті.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги те, що обставини вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_9 та встановлення винних у цьому осіб перевірятимуться в подальшому на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду.

Крім цього, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях ЄСПЛ, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що зібрані докази в достатній мірі на даній стадії досудового розслідування узгоджуються між собою та вказують на можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що спростовує доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні.

Щодо доводів про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які на даний час з моменту раніше застосуваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді від 03.01.2020 року не зменшилися, що знайшло своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

З матеріалів провадження убачається, що підозрювана ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання на території в Одеської області, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків.

Крім того, на існування зазначених ризиків вказує тяжкість покарання до 15 років позбавлення волі, яке загрожує підозрюваній у разі доведеності її вини та визнання останньої винною у вчиненні інкримінованого їй злочину, що вказує на існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд не може не погодися з доводами сторони захисту про те, що сама по собі тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, однак враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваній злочину та його наслідки - смерть особи, вважає доводи сторони захисту в частині відсутності підстав для продовження строку тримання під вартою необґрунтованими, оскільки у даному випадку та на даній стадії досудового розслідування тримання під вартою підозрюваної є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім того, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що рішення слідчого судді про продовження підозрюваній строку тримання під вартою є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи, враховуючи наслідки для потерпілої сторони від вчиненого підозрюваною ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину, приймаючи до уваги, що статтею 3 Конституції України визнано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, з урахуванням того, що злочин відбувся за місцем мешкання ОСОБА_8 , у разі перебування на волі підозрюваної, матиме доступ до місця вчинення злочину, що підтверджує існування ризик знищення речових доказів.

На існування заявленого слідчим ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні вказують ті обставини, що підозрювана знайома з ними та вони є її сусідами, тому у разі перебування на волі, враховуючи характер інкримінованого їй злочину, може вплинути на даних свідків, з метою зміни ними показань під час судового розгляду.

Викладене свідчить про те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики за час досудового розслідування не зменшились.

В зв`язку з наведеним, твердження захисника про відсутність доказів існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними.

Крім того, як убачається з матеріалів клопотання та підтверджено прокурором, у даному кримінальному провадженні призначено ряд експертних досліджень, за якими необхідно отримати відповідні висновки, з метою проведення повного та об`єктивного досудового розслідування для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою вірно встановлено наявність на даній стадії обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 та оцінено існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, та враховано необхідність завершення проведення ряду слідчих дій.

Колегія суддів враховує встановлені під час апеляційного розгляду конкретні обставини інкримінованого підозрюваній злочину та дані про особу підозрюваної ОСОБА_8 вказують на неможливість застосування до підозрюваної на даній стадії досудового розслідування більш м`якого запобіжного заходу, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано розглянув клопотання про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою та враховуючи суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів приходить до висновку, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 є виправданим, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

Висновки апеляційного суду.
За таких умов, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, стороною обвинувачення надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваній злочину та існування ризиків, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 26.02.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4