У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2020 Справа №607/2589/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю начальника відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання начальника відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся начальник відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000408 від 10.02.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , з клопотанням про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-21102 р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , зареєстрованому АДРЕСА_1 , та який був вилучений з місця ДТП 10.02.2020 року.

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, 10.02.2020 р. близько 14.55 год. на вул. Об`їзній м. Тернопіль відбулось зіткнення автомобіля Renault Trafic р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ-21102 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 . Під час дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля ВАЗ-21102 р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , зареєстрований АДРЕСА_1 .
Оскільки у зв`язку з необхідністю проведення судово-автотехнічної, судової транспортно-трасологічної та судово-автотоварознавчої експертизи, інших експертиз чи слідчих дій у кримінальному провадженні 0000408, під час проведення огляду місця події вилучено автомобіль ВАЗ-21102 р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, який на даний час зберігається на території спеціального майданчика для зберігання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області в с. Байківці Тернопільського району, де він повинен зберігатися у незмінному після ДТП стані для забезпечення можливості проведення необхідних експертних досліджень для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, а накладення арешту дозволить забезпечити збереження речових доказів та встановити обставин у даному кримінальному провадженні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання, беручи до уваги надані слідчим ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснення, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження і такий допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З урахуванням положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, задля збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Беручи до уваги зміст заявленого клопотання, а також те, що з даним клопотанням до суду звернувся начальник відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , який діє в межах повноважень, визначених статтею 40 КПК України, а особою, уповноваженою на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, яке належить третій особі, відповідно до положень ч. 2 ст. 64-2 КПК України, є прокурор, дане клопотання про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-21102 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , та який був вилучений з місця ДТП 10.02.2020 року, заявлене в межах кримінального провадження №0000408 від 10.02.2020 року є таким, що подане неналежною особою, з огляду на що слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявленого клопотання слідчого про арешт майна.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1