КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/131/2020 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
особи, в інтересах якої

поданого скаргу ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0003312 від 03.10.2016 про арешт майна.
Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в сумі 21 000 доларів США з метою конфіскації майна, як виду покарання.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 13 вересня 2019 року по справі №757/49120/19-к, якою накладено арешт на грошові кошти в сумі 21 000 (двадцять одна тисяча) доларів США, які знаходяться на зберіганні в ГСУ НП України та були вилучені 15.09.2018 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_9 .
На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчий суддя не з`ясувала, що грошові кошти у розмірі 21000 доларів США на які слідчий просив накласти арешт - це грошові кошти, що були передані ОСОБА_11 на зберігання - ОСОБА_7 (дана обставина встановлена слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва справа № 757/30075/19-к).

Також апелянт зазначає, що слідчий не надав слідчому судді ніяких доказів того, що на дані грошові кошти вже був накладений арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 29 листопада 2018 року, який в подальшому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року був скасований з тих причин, що дані грошові кошти належать не підозрюваному ОСОБА_10 , а його матері ОСОБА_7 , проте, органом досудового розслідування вони не були повернуті.
Апелянт звертає увагу на те, що грошові кошти у розмірі 21000 доларів США були передані ОСОБА_11 на зберігання - ОСОБА_7 , яка 23.08.2018 року продала свою квартиру АДРЕСА_1 (за три тижні до проведення зазначеного вище обшуку 15.09.18), вказане підтверджується копіями: договору купівлі продажу від 23.08.2018 року, договору зберігання від 23.08.2018 року, розписки від 23.08.2018 року та поясненнями ОСОБА_11 . Кошти в сумі 21 000 доларів США не належать підозрюваному ОСОБА_10 , тому арешт на них накладено незаконно.
Також апелянт звертає увагу суду на те, що підозра оголошена ОСОБА_10 є очевидно необґрунтованою, оскільки він на момент вчинення злочину перебував в м. Києві, що підтверджується трафіком телефонних з`єднань за номером його мобільного телефону, в той час, як злочин вчинено щодо ОСОБА_12 було вчинено в місті Ірпінь.
На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що слідчий суддя не повідомив пророзгляд клопотання про накладення арешту на грошові кошти вилучені під час обшуку, ні ОСОБА_11 , ні власника коштів ОСОБА_7 та захисника.
Про існування оскаржуваної ухвали адвокату ОСОБА_7 стало відомо лише після звернення до слідства із заявами про виконання ухвали слідчого судді про скасування арешту та в подальшому ознайомлення з матеріалами справи 07 листопада 2019 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_6 , в підтримку поданої апеляційної скарги, яку вони підтримали в повному обсязі та просили задовольнити її з наведених в ній обставин, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 13 вересня 2019 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує та її представника, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0003312 від 03.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, 29.08.2017 приблизно о 12.35 год., ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_13 , будучи у складі створеної ОСОБА_14 злочинної організації, знаходячись біля будинку № 112 по вул. Мечнікова у м. Ірпінь Київської області, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчинили напад на ОСОБА_12 , в результаті чого заволоділи майном останнього, а саме: шкіряною папкою з документами, а також грошовими коштами в сумі 20 000 доларів США (що станом на 29.08.2017 становило 510 316 грн.) та 1 000 грн., що є особливо великим розміром.
18.09.2018 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
12.11.2018 ОСОБА_10 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з ч. 4 ст. 186 на ч. 5 ст. 186 КК України.
Поряд з цим, 15.09.2018 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 0001383 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 21 000 доларів США.
16.09.2018 матеріали досудового розслідування за № 0001383 об`єднанні з матеріалами досудового розслідування за № 0000720.
16.09.2018 ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000720 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 296 КК України.
15.11.2018 підозрюваного ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000720 оголошено в розшук і на даний час його місце знаходження невідоме.
06.12.2018 матеріали досудових розслідувань щодо підозрюваного ОСОБА_10 виділені в окреме провадження (№ 0000735)
13.09.2019 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_15 у кримінальному провадженні № 0003312 від 03.10.2016 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошових коштів в сумі 21 000 доларів США, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

13.09.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Задовольняючи дане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження №0003312 від 03.10.2016 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на майно.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на обґрунтованість підозри особи у вчиненні злочину.
Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Беручи до уваги викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови №5 від 3 червня 2016 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Разом з тим, як вбачається зі змісту скарги представник особи, яка подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 таким правом, наданим ст. 174 КПК України не скористалась.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи зазначене колегія суддів, вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі, в частині того, що грошові кошти у розмірі 21000 доларів США на які слідчий просив накласти арешт - це грошові кошти, що були передані ОСОБА_11 на зберігання - ОСОБА_7 (дана обставина встановлена слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва справа № 757/30075/19-к), є предметом звернення до слідчого судді місцевого суду в порядку ст. 174 КПК України, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, які були подані до слідчого судді дані відомості відсутні, а слідчий суддя розглядає клопотання в межах поданого клопотання.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року,
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0003312 від 03.10.2016 про арешт майна.
Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, грошові кошти в сумі 21 000 доларів США з метою конфіскації майна, як виду покарання, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4