печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників- адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
В С Т А Н О В И В :
25.03.2020 слідчий другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Офісу генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25.03.2020 слідчим суддею винесено ухвалу та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою приводу до Печерського районного суду м. Києва для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

27.03.2020 ОСОБА_7 добровільно з`явився до приміщення Печерського районного суду м. Києва.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на наступні обставини.

Другим відділом Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом від 02.02.2014), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , призначений наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 11.06.2013 за № 425 о/с на посаду старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Святошинського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, тобто будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними повноваженнями в кримінальному провадженні, а також маючи спеціальне звання «лейтенант міліції», вчинив кримінальні правопорушення у сфері службової діяльності, проти правосуддя та проти авторитету органів державної влади, за наступних обставин.

18.02.2014 Головним слідчим управлінням ГУ МВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000367 за фактом організації невідомими особами по вул. Інститутській в м. Києві масових заворушень, що супроводжувалися погромами, підпалами, знищенням майна та призвели до інших тяжких наслідків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Першим заступником начальника ГУ МВС України в м. Києві начальником слідчого управління ОСОБА_9 18.02.2014 у вказаному провадженні створено слідчу групу, до якої включено слідчих СУ ГУ МВС України в м. Києві, а також слідчих районних управлінь міліції міста Києва, до якої включено старшого слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_7

18.02.2014 командиром взводу роти ПКСМ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 складено рапорт на ім`я начальника Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві про те, що ним у складі конвою під час несення служби біля Маріїнського парку та будівлі Верховної Ради України, працівниками ПМОП «Беркут» та Внутрішніх військ затримано ОСОБА_11 .

Отримавши від невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа керівництва Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000367 від 18.02.2014, рапорт командира взводу роти ПКСМ ГУ МВС України в м. Києві, відібравши пояснення від ОСОБА_11 про те, що жодної участі в масових заворушеннях на вул. Грушевського та Інститутській у м. Києві він не брав, не зважаючи на те, що жодних доказів, які б підтверджували участь ОСОБА_11 у вчиненні злочину, пов`язаного із масовими заворушеннями у місті Києві, у матеріалах кримінального провадження не було і в подальшому не здобуто, старший слідчий СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , виконуючи незаконні вказівки невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа керівництва ГУ МВС України в м. Києві щодо протидії учасникам громадської акції «Євромайдан», в особистих інтересах, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання вигоди для себе у вигляді залишення та просування по службі, вирішив незаконно, використовуючи повноваження, надані слідчому відповідно до ст. 276 КПК України, притягнути завідомо невинну особу до кримінальної відповідальності.

Так, 24.03.2020 слідчим у кримінальному провадженні, з дотриманням вимог ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Мелітополь Запорізької області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом від 02.02.2014), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено в день його складення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а саме засобами поштового зв`язку, разом з пам`яткою про права підозрюваного.

Як зазначено у клопотанні слідчого, підозра, повідомлена ОСОБА_7 , обґрунтовується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування, зокрема: показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_11 ; протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 ; протоколом показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколом огляду документів, а саме матеріалів кримінального провадження № 0000373; копіями матеріалів судових справ щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України; іншими письмовими доказами.

Також зазначено, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом від 02.02.2014), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України.

Слідчий зазначає, що ризики визначені ст. 177 КПК України, повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Окрім того, слідчий посилається на такі обставини як наявність суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах провадження дані підтверджують наявність ризиків.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованості пред`явленої підозри наголосивши на відсутності будь-яких ризиків порушення підозрюваним належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування, безпідставність внесення даного клопотання.

Підозрюваний у кримінальному провадженні ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників, зазначивши про непричетність його до інкримінованого кримінального правопорушення.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення підозрюваного, його захисників, прокурорів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Другим відділом Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом від 02.02.2014), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України.

24.03.2020 слідчим у кримінальному провадженні, з дотриманням вимог ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Мелітополь Запорізької області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом від 02.02.2014), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а обставини, які вказують на ризики є те, що останній переховується від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, також наявний ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, в тому числі перешкоджати кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Між тим, долучені до матеріалів клопотання повідомлення про підозру, заяв про залучення до провадження як потерпілих, протоколи допиту потерпілих, протоколів допиту свідків; сукупність інших даних та доказів, виявлених та зафіксованих, стороною обвинувачення в процесі досудового розслідування, вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину, проте вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків зазначених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, чи впливати на іншого підозрюваного, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь-яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, оскільки він сам з`явився до суду, має постійне місце роботи, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування та до таких доводів слідчого та прокурора слідчий суддя ставиться критично.

Окрім того, у клопотанні має місце посилання слідчого на те, що наявні ознаки суспільного інтересу до даного кримінального провадження, що як наслідок переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Нікіфоренко проти України» від 18.02.2010, заява № 14613/03, а також рішення «Nordblad v. Sweden», заява № 19076/91, «Roldan Texeira and Other v. Italy», заява № 40655/98, «Amuur v. France», n.42, вказувалось, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції говорить про фізичну свободу людини, вона ставить за мету забезпечити, щоб нікого не було позбавлено свободи свавільно.

Свавілля може виникнути:

- коли має місце елемент несумлінності або обману з боку органів влади,

- коли санкція на арешт та виконання затримання не відповідають у дійсності меті обмежень, дозволених відповідним пунктом 1 ст. 5 Конвенції,

- якщо немає ніякого зв`язку між підставами для дозволеного позбавлення волі, на які робиться посилання, та місцем і умовами утримання під вартою,

- якщо немає пропорційності між підставою для затримання, на яку робиться посилання, та утриманням під вартою. Рішення Європейського суду з прав людини «James, Wells and Lee v. the UK», n.n. 192-195651, «Saadi v. the UK» [GC], n.69652.

Поняття «свободи особистості» має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання. Рішення ЄСПЛ «Guzzardi v.Italy», n. 95671.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також те, що кримінально процесуальним законом не визначено ризику як то необхідність суспільного інтересу, що може переважати над основоположними гарантіями прав людини, слідчий суддя відхиляє такі доводи слідчого.

Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не довела суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність ризиків регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання, окрім того, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування і менш суворого запобіжного заходу, у зв`язку із недоказаністю існування ризиків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 15 год. 25 хв. 03 квітня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1