Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/557/19, за апеляційною скаргою, яку подала адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2019 року задоволено погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_8 й щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України кримінального правопорушення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, одруженого, раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у виглядітримання під вартою строком на 60 днів .

Строк дії ухвали встановлено до 28 грудня 2019 року.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 30 жовтня 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, тобто в нападі спрямованому на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою (з невстановленими органом досудового розслідування особами), або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що мало місце 27 жовтня 2019 року приблизно о 03 год. 20 хв. у с. Баранинці Ужгородського району. У клопотанні слідчий посилається на те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, показами свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами впізнання особи за фотознімками, протоколом слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_9 , речовими доказами. Посилається на те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 08 до 15 років, може: незаконно впливати на свідків, перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників злочину, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що наявність вищенаведених ризиків свідчить про те, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 щодо виконання ним процесуальних рішень та буде недостатнім для запобігання спробам підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак і для запобігання зазначеним ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без можливості внесення застави.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування передбачених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Тому, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Разом із тим, слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого йому злочину, тілесні ушкодження, завдані потерпілому ОСОБА_12 та вищезгадані ризики, не визначав підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави. Тому, клопотання слідчого задоволено.
В апеляційній скарзі адвокат вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що підозрюваний ухилятись від органу досудового розслідування та суду наміру не має, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (менша донька має 8 місяців), не має жодних зв`язків за кордоном. Стверджує, що слідчим у повідомленні про підозру вказано особу ОСОБА_6 , до якої ОСОБА_6 ніякого відношення не має, точно так як і до інкримінованого йому злочину. А тому, повідомлення про підозру вручене ОСОБА_6 є необґрунтованим. Таке посилання на особу ОСОБА_6 є і в клопотанні про обрання запобіжного заходу. Зазначає також і про те, що адвокатом, у порядку ст. 47 КПК України, відібрані заяви від свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо дійсних обставин справи, які спростовують «обгрунтовану підозру» ОСОБА_6 із посвідченням справжності їх підпису на заявах у нотаріальній конторі. Однак суд зазначив, що заяви відібрані не у порядку ст. 95, 224 КПК України, та не спростовують ризиків чи підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Щодо зазначених свідків сторона захисту зверталась з клопотанням до слідчого про їх допит, однак у трьохденний строк слідчий таке клопотання не розглянув. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .
У доповненні до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_15 вказує на те, що слідчий суддя в ухвалі необґрунтовано послався на протокол допиту свідка ОСОБА_9 у підтвердження причетності до вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки вказаний протокол є недопустимим доказом, так як допит проведено посадовою особою, яка не є учасником кримінального провадження. Вважає, що впізнання ОСОБА_6 за фотознімками проведено з грубим порушенням норм КПК України, оскільки підозрюваний не відмовлявся від участі у проведенні впізнання. Також посилається на те, що посилання на особу ОСОБА_6 міститься й у постанові про перекваліфікацію вчинених дій. Вважає, що слідчий суддя, давши оцінку доказам, визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, одночасно, вважає, що висновки слідчого судді про підтвердження обґрунтованості підозри не можуть бути визнані законними та обґрунтованими, оскільки посадовими особами органу досудового слідства щодо свідків вчинявся моральний та фізичний тиск. Крім того, посилається на те, що слідчий суддя, дослідивши технічний носій інформації, на якому зафіксовані допити свідків, не зазначив про ці обставини.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та доповнення до неї; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Колегія суддів вважає, що затримання та тримання особи під вартою мають бути законними, з точки зору як матеріального, так і процесуального права. Європейський суд з прав людини ( ЄСПЛ) констатував, що Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5 Європейської Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), яка полягає в захисті людини від свавілля.

Підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: а)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; б) наявність конкретних фактичних та правових підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до вимог ст. 178 цього ж Кодексу при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію , майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а відповідно до ст. 194 цього Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 187 КК України, за передбачені цією нормою матеріального права дії настає кримінальна відповідальність, зокрема, за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), у тому числі, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше чинила розбій або бандитизм, поєднаний із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність взяття особи під варту, про продовження строків тримання особи під вартою покладений на органи досудового слідства, - ініціаторів клопотань і, зокрема, прокурора.

Слідчий суддя вирішуючи питання про взяття під варту, перш за все має вирішити питання, чи існують підстави для розумної підозри щодо причетності підозрюваного до злочину.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_15 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування матеріали (документи) доводять обставини, що свідчать про наявність доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінально-карного діяння. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: протоколом огляду місця події, показами свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами впізнання особи за фотознімками, протоколом слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_9 , речовими доказами, на підставі яких 29.10.2019 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, яке цього ж дня йому з урахуванням положень ст. 278 КПК України вручено. Відповідно до повідомлення про підозру дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України. За передбачені ч. 4 ст. 187 КК України діяння винній особі може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Погоджуючись з указаним висновком та оцінюючи доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що «вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 Конвенції.

Відповідно до практики ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 пар. 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Вимога розумної підозри містить у собі два питання. Перше з них становить питання права : розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Друге питання факту : мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Колегія суддів враховує, що стандарт переконання розумна підозра достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт поза розумним сумнівом, який вимагається для кримінального засудження.

Апеляційний суд зазначає, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

Факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру» не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення Рішеня ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполучного Королівства».

Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги ст. ст. 176-178, 181, 276, 277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, та в інших справах, були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання ; постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права визнається законним та обґрунтованим.

Так, з матеріалів судового провадження (журналу судового засідання ) вбачається, що слідчий суддя, приймаючи судове рішення, досліджував приєднані до клопотання докази й дав їм відповідну оцінку.

Колегія суддів вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінально-карних дій, підтверджується приєднаними до клопотання доказами, які досліджені слідчим суддею за участі сторін судового провадження, і на які слідчий суддя обґрунтовано послався у судовому рішенні.

Так, з Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр) від 27.10.2019 вбачається, що за обставинами нападу на гр. Грузії ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , який мав місце 27 жовтня 2019 року приблизно о 03 год. 40 хв. у с. Баранинці Ужгородського району і який вчинили двох невідомих осіб, внесені відомості до Реєстру і розпочато досудове розслідування. З вказаного Витягу також вбачається, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 тілесні ушкодження наносились дерев`яною палицею, що потерпілим спричинені тілесні ушкодження й один із потерпілих доставлений в Обласний Центр неврології та нейрохірургії. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 187 КК України. Відповідно до Реєстру до групи для розслідування кримінального правопорушення входять слідчі органу досудового розслідування, а процесуальне керівництво здійснює група прокурорів. Номер кримінального провадження № 0001278.

З протоколу огляду місця події вбачається, що подія мала місце 27 жовтня 2019 року приблизно о 03 год. 40 хв. поблизу с. Баранинці Ужгородського району, з місця події вилучені окремі речі та предмети, які постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 27.102019 вбачається, що свідок вказала на обставини, що мали місце під час вчинення кримінально-протиправних дій, на осіб, причетних до їх скоєння. Відповідно до протоколу слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 розповіла і на місці показала про вчинювані щодо гр. Грузії ОСОБА_16 та ОСОБА_17 окремими особами кримінально-карні діяння, про підготовку до вчинюваних дій. З протоколу впізнання вбачається, що свідок ОСОБА_18 за фотознімками впізнала ОСОБА_6 , як особу, що причетна до скоєння нападу на гр. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

З протоколів допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , та впізнання, проведеного за участі цих свідків, вбачається, що свідки за фотознімками впізнали ОСОБА_6 , як особу, що причетна до скоєного нападу на гр. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів також враховує те, що вказані вище свідки попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України.

З доручення на проведення слідчих та розшукових дій вбачається, що слідчим працівникам Ужгородського РВП, відповідно до ст.. 40 КПК України, дано доручення на проведення слідчих та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення осіб, які вчинили кримінально-карне діяння. Відповідно до доручення, матеріали зібрані за результатами проведених оперативно - розшукових заходів та слідчих дій, необхідно направити до слідчого відділу Ужгородського РВП.

З вказаних процесуальних документів вбачається, що слідчі дії проведені після внесення відомостей до ЄРДР.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання вищенаведені докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінально-карних дій, у тому числі, підозру в скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Тому, доводи апеляційної скарги, яку подала адвокат ОСОБА_15 про те, що слідчим суддею не наведено доводів щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, - колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються наявними в матеріалах судового провадження наведеними вище доказами, яким слідчим суддею дана належна оцінка.

При оцінці цих доводів та прийнятті процесуального рішення, колегія суддів зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які вказують на причетність до вчинення ОСОБА_6 кримінально-карного діяння.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія судів враховує, що учасниками судового розгляду не оспорювалось те, що серед фотознімків осіб пред`явлених для впізнання знаходився і фотознімок ОСОБА_6 , якого було впізнано як особу, яка підозрюється у вчиненні кримінально-карних дій.

Під час розгляду апеляційної скарги стороною захисту не оспорювався і факт дачі слідчим працівникам Ужгородського РВП доручення на проведення слідчих та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення осіб, які вчинили кримінально-карне діяння, не вказувалось на порушення вимог КПК України при дачі доручення.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що в окремих процесуальних документах міститься посилання на прізвище особи ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про допущену технічну помилку. Між тим, під час розгляду апеляційної скарги сторона захисту не оспорювала, що підозрюваний ОСОБА_6 є саме тією особою, щодо якої проводиться досудове розслідування, що саме ОСОБА_6 був затриманий по підозрі у скоєнні кримінального правопорушення.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним (позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна), дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, із метою уникнення від кримінальної відповідальності, може : переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати встановленню інших причетних до скоєного осіб - співучасників злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 30.102019 вбачається, що свідок вказував на те, що 30.10.2019, зустрів у м. Ужгороді особу на прізвисько « ОСОБА_20 ». Під час зустрічі зазначена особа просила підтвердити факт її знаходження у ніч з 26 на 27 жовтня 2019 року у приміщенні гральних автоматів, однак він відмовився від виконання прохання, а з протоколу впізнання вбачається, що свідок ОСОБА_14 за фотознімками впізнав ОСОБА_6 , як особу, що звернулась до нього з вказаним вище проханням.

Вказані відомості підтверджують обґрунтованість доводів клопотання та викладених у судовому рішенні висновків про імовірний вплив підозрюваного на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показань, про перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам.

Під час розгляду клопотання та прийнятті судового рішення слідчим суддею враховані і дані, що характеризують особу підозрюваного : одружений, має постійне місце проживання, на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий та стан його здоров`я.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про зміну запобіжного, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на висновки слідчого судді про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, для запобігання яким більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми.

При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах судового провадження відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не може перебувати під вартою. Також апеляційний суд враховує і те, що стороною захисту в підтвердження вказаного не надано будь-яких доказів.

Як такі, що не спростовують висновків слідчого судді, і з урахуванням наведеного вище є непереконливими, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги та доповнення до неї про те, що ОСОБА_6 не буде перешкоджати слідству та суду, не має на меті уникати кримінальної відповідальності та продовжувати злочинну діяльність.

Доводи апеляційної скарги про те, що адвокатом, у порядку ст. 47 КПК України, відібрані заяви від свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо дійсних обставин справи, які спростовують «обґрунтовану підозру» ОСОБА_6 , про звернення адвоката до слідчого із клопотанням про допит вказаних осіб, колегія суддів вважає такими, що не спростовують наведені вище висновки як у частині обґрунтованості підозри, так і у підтвердженні ризиків та необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого за видом запобіжного заходу тримання під вартою.

При прийнятті судового рішення колегія суддів враховує і те, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя має право оцінювати докази з точки зору їх допустимості та достатності для висунутої особі підозри і не вправі оцінювати їх з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення у виді вироку, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Інші доводи апеляційної скарги, у тому числі про те, що слідчий суддя в ухвалі визнав підозрюваного ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів відхиляє, оскільки такі не відповідають змісту висновків, викладених у судовому рішенні, вважає такі суб`єктивною оцінкою адвоката змісту судового рішення.

Не підтвердженими визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що на свідків чинився моральний та фізичний тиск. Письмові пояснення свідка ОСОБА_9 , надані апеляційному суду, колегія суддів вважає такими, що не спростовують викладених у судовому рішенні висновків, при цьому, зазначає, що підпис даного свідка не засвідчений, відповідно до нормативно-правових актів України.

Незазначення у судовому рішенні про дослідження технічного носія інформації, на якому зафіксовані допити свідків, не спростовує викладені у судовому рішенні висновки і не визнається підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, а доводи доповнення до апеляційної скарги у цій частині відхиляє.

Разом із тим, слідчий суддя, враховуючи наведене вище і, зокрема, обставини, за яких скоєно діяння, те, що діяння, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , поєднано із застосуванням насильства, його тяжкість, обґрунтовано не визначив підозрюваному розмір застави.

Як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду, стороною захисту не оспорювався факт вчиненого діяння, у тому числі, вчинення окремих дій, які містять ознаки передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України кримінального правопорушення.

Під час розгляду апеляційної скарги учасники судового розгляду також підтвердили, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування сторони не повідомлялись і тому матеріали кримінального провадження сторонам відкриті не були.
При розгляді апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяла учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході її розгляду, колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Окрім того, колегія суддів вважає, що прокурор ОСОБА_5 учасник судового розгляду, підтвердив наявність достатніх доказів для підозри особи ОСОБА_6 , про доведеність ризиків та про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання пі вартою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були дотримані та враховані вимоги вказаних вище нормативно-правових актів та постановлено судове рішення, яке визнається законним та обґрунтованим і яке відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів та обставин, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, а також те, що сторона захисту у підтвердження доводів апеляційної скарги не надала відеозапис чи його копію, з камер відеоспостереження, що знаходяться у приміщенні грального закладу, де, за твердженням захисту в час вчинення злочину перебував ОСОБА_6 ..

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подала адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2019 року, якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 грудня 2019 року, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: