В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.11.2019 Справа №607/6896/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002213 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, в обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він 01 серпня 2018 року в період часу з 17.00 год. по 17.20 год. перебував в якості водія таксі на автомобілі «Део Сенс», д.н.з. НОМЕР_1 , та надавав потерпілому ОСОБА_5 послуги з перевезення на таксі від готелю «Тернопіль», що в м.Тернополі по вул.Замковій, 14 до с.Петриків Тернопільського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, після того, як вказаний потерпілий покинув салон автомобіля, викрав із переднього пасажирського сидіння мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі А3», вартістю 1 782,50 грн., у силіконовому чохлі, вартістю 100 грн. та двома сім-картками мобільного оператора Водафон, вартістю по 25 грн. кожна, на рахунку яких було 130 грн., після чого із викраденим майном покинув місце вчинення даного кримінального правопорушення, чим причинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2 062, 5 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

28 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, у тому числі, злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 28 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 572 грн., з приводу звільнення від сплати якої звернувся із клопотанням обвинувачений.

Відповідно до ч.2 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Зважаючи на наведені обставини, враховуючи важкий майновий стан обвинуваченого, який має на утриманні одну малолітню дитину, а також того, що офіційно обвинувачений ніде не працює, суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_3 задовольнити та повністю звільнити його від оплати процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі А3», силіконовий чохол, дві сім-картки мобільного оператора Водафон», що повернуті потерпілому ОСОБА_5 , слід залишити у розпорядженні останнього.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 28 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Повністю звільнити ОСОБА_3 від оплати процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи в сумі 572 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі А3», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , силіконовий чохол, дві сім-картки мобільного оператора Водафон», що повернуті потерпілому ОСОБА_5 - залишити у розпорядженні останнього.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1