Провадження № 1-кп/727/108/20
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю учасників судового провадження:

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

сторони захисту: - захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002024 від 10.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу, застосованого судом, у вигляді тримання під вартою.

Продовження за обставин наведених в клопотанні, терміну дії запобіжного заходу зумовлена тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину грабежу, вчиненого повторно та на думку сторони обвинувачення, продовжують мати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, у разі перебування на волі - переховування обвинуваченого від суду, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину і покарання, що йому загрожує; - перешкоджання кримінальному провадженню і іншим чином, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціальних зв`язків; не тривалого періоду вчинення злочину після звільнення з місць позбавлення волі, вплив обвинуваченого на свідків, які з об`активних причин не допитані безпосередньо ще в судовому засіданні, а тому, просить, прокурор продовжити застосований судом запобіжний захід на 60 діб щодо обвинуваченого і не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, згідно ст.183 ч.4 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання. Позиція обвинуваченого підтримана в судовому засіданні і в його інтересах захисником.

Заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого та думку захисника в інтересах обвинуваченого, суд зважає на наступне.

Судом установлено, що 10.09.2019р. відомості про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

27.09.2019р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабіж, вчинений повторно.

30.09. 2019 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці під час досудового розслідування до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 28.11. 2019 року.

21.112019 року до обвинуваченого ОСОБА_5 , судом було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави; термін дії якого у відповідності до вимог КПК України продовжувався і який спливає 12.03. 2020р.

Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Суд, при вирішенні клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, як це обумовлено в рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином, і, з врахуванням того, що тримання під вартою може завжди бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи (рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а отже, наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Застосований, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обгрунтованої підозри, на даний час, не виходить за межі розумного строку; який кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу; при цьому судом враховується і об`єктивність не можливості завершення розгляду справи внаслідок неявки в засідання свідків, до яких застосовується повторно привід, не дослідження доказів і допиту обвинуваченого. Під час судового розгляду кримінального провадження, не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв"язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Даних щодо неможливості за станом здоров"я ОСОБА_5 утримуватись в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор (33) та отримувати у ній необхідне лікування відповідно до встановленого йому медичного діагнозу, за довідкою ОКУ Чернівецький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДОМ від 18.12. 2019 року (№ 413), не встановлено, і стан обвинуваченого дозволяє йому брати участь в судових засіданнях.

Згідно позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , останньому інкриміновано умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, грабіж. А, отже, суд, вважає, що відсутні підстави для визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, зважаючи і на те, що ОСОБА_5 не має будь-яких сталих матеріальних доходів та міцних соціальних зв"язків, що спонукатиме його переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню. Отже, жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, не забезпечить уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ризики вказані вище є на даний час сталими, і вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу обвиунваченому на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою та продовження строку утримання під вартою ОСОБА_5 , не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи; відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу, застосованого до нього судом у вигляді тримання під вартою, строком до 04 травня 2020 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 176-178, 183, 199, 331 ч.3, 369-372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити, застосований судом до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 04 травня 2020 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали направити уповноваженій службовій особі ДУ Чернівецькій слідчий ізолятор (№ 33) для виконання; вручити стороні обвинувачення і стороні захисту для відома.

Ухвала підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_1