Справа № 182/4554/18
Провадження № 1-кп/0182/303/2020
24.03.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Велика Знамянка, Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 26.03.2020.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_3 вчинив новий тяжкий корисливий злочин в той час, як у провадженні суду вже знаходились кримінальні провадження по його обвинуваченню, по яким йому було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також репутація обвинуваченого, який не має постійного місця роботи та законних джерел доходів.
Обвинувачений та його захисник покладалися на розсуд суду.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії.
Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовжувати злочинну діяльність - вчиняти кримінальні правопорушення аналогічні тому, в якому він обвинувачується; впливати на потерпілих. Також суд враховує репутацію обвинуваченого, який не має який постійного місця роботи та законних джерел доходів, що може стати причиною вчинення ОСОБА_3 нових злочинів, так як це є єдиним його джерелом заробітку, а також те, що ОСОБА_3 вчинив новий тяжкий корисливий злочин в той час, як у провадженні суду вже знаходились кримінальні провадження по його обвинуваченню, по яким йому було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, умови якого ним були порушені. Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.
Оскільки строк дії ухвали про продовженння запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 26.03.2020, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню.
Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , поєднаний із застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави йому не визначається.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 23 травня 2020 р.
Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1