Справа № 369/5275/20
Провадження №1-кс/369/1121/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Києво - Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 02.05.2020, за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 01.05.2020 близько 23 год. 10 хв., перебуваючи поруч з Гатненською сільською радою, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Гатне, вулиця Київська, 138, маючи прямий умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, тримаючи у правій руці предмет схожий на розкладний ніж, умисно наніс ОСОБА_7 два удари правою рукою предметом схожим на розкладний ніж в область живота та пахової зони, чим спричинив останньому, відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого), виданої КЗ «ІЦМЛ», тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного ножового поранення без ушкодження внутрішніх органів та поранення лівої пахової області з пошкодженням м`язів, кровотеча.

02.05.2020 о 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

02.05.2020 року громадянина ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
У вчиненні вказаного злочину підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Каховка Херсонської області, українець, громадянин України, неодружений, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий.
Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: оглядом місця події від 01.05.2020, допитами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколами впізнання особи за фотознімками, протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. В даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

Підставою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років позбавлення волі. (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- ОСОБА_4 не має постійного місця проживання на території м. Києва та Київської області.

- ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований.

Вказані фактори свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду в разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі підозрюваний проживає поруч з свідками та потерпілим, тому можливо знає де вони проживають, тому може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальний ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, щодо ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти вищевказаним ризиком.

Застосування іншого більш, м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому слідчий просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Каховка Херсонської області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний та захисник проти вимог клопотання заперечували, та просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1,3,5 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого його підозрюється, даних про його особу, наявністю у нього постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У клопотанні слідчого СВ Києво - Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 02.05.2020, за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Каховка Херсонської області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 22.00 год. вечора по 07.00 год. ранку наступного дня, в межах строків досудового розслідування, а саме до 30 червня 2020 року, включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;
- перебувати за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2 в період доби з 22 години 00 хвилин вечора по 07 годину 00 хвилин ранку наступного дня та не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, телефону;
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 30 червня 2020 року, включно в межах строків досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1