Провадження №1-кс/463/5615/19
УХВАЛА

27 грудня 2019 року слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 17 грудня 2019 року на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_4 . Просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої ним заяви про злочин від 16 грудня 2019 року та розпочати досудове розслідування.
Скаргу мотивує тим, що заява про вчинення кримінального правопорушення прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, подана до органу досудового розслідування 16 грудня 2019 року, однак відомості за поданою заявою не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав із наведених у ній підстав.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе провести судовий розгляд скарги у відсутності представника органу досудового розслідування.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказував, що, на його думку, зазначені в заяві дії прокурора підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 372 КК України.
При цьому заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаною у заяві особою, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
При цьому доводи заяви ОСОБА_3 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями прокурора, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.
Одночасно слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження № 0000074 від 23.01.2015 про обвинувачення заявника за ч. 2 ст. 286 КК України скеровано до суду, та розгляд вказаного кримінального провадження проводиться Городоцьким районним судом Львівської області, у зв`язку з чим до закінчення розгляду вказаного кримінального обвинувачення по суті судом відсутні підстави для оцінки дій прокурора як «притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності».
Крім того, у вказаному кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_4 підтримує державне обвинувачення, і заява обвинуваченого про вчинення ним кримінального правопорушення може розцінюватися як спосіб впливу на правову позицію сторони обвинувачення у кримінальному провадженні.
Таким чином, доводи заявника у заяві від 16 грудня 2019 року є його особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру», здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процессу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 16 грудня 2019 року повідомленням про вчинення вищевказаною посадовою особою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Льові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення. До аналогічного висновку слідчий суддя прийшов при винесенні ухвали від 12.12.2019 в аналогічній за змістом справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування (справа № 463/10575/19), що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_4 .
Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 16.12.2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування відмовити.
Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1