КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 12 лютого 2020 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новосибірськ Російської Федерації, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 11 листопада 2019 року включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 4 000 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та врахував тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, дані про його особу в їх сукупності, вчинення кримінального правопорушення у співучасті з іншими особами та його роль у згаданому злочині.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Автор апеляційної скарги вважає ухвалу слідчого судді незаконною, невмотивованою і необґрунтованою, постановленою, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ст.ст. 5,6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, автор апеляційної скарги звертає увагу на порушення правил підсудності при розгляді клопотання слідчого, зважаючи на положення ч. 2 ст. 132 КПК України, якими визначено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа. При цьому, орган досудового розслідування - Державне бюро розслідувань знаходиться у межах територіальної юрисдикції Шевченківського, а не Печерського районного суду міста Києва.
Зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та визначення непомірного для підозрюваного розміру застави у сумі 4 000 000 грн.
Наголошує сторона захисту і на тому, що підозрюваний ОСОБА_6 перебував під вартою в СІЗО № 4 міста Санкт-Петербург в порядку виконання ст.ст. 60, 61, 61-1 Конвенції 1993 р. та Протоколу від 1997 р. до Конвенції 1993 р. на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року та тримався під вартою протягом максимального строку - 12 місяців, у зв`язку з чим відносно підозрюваного неможливо застосовувати такий запобіжний захід як тримання під вартою.
Також, захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя задовольнивши клопотання слідчого в частині покладення на ОСОБА_11 обов`язку утримуватись від спілкування з буд-якою особою, визначеною прокурором, слідчим або спілкуватись з нею із дотриманням умов, визначених прокурором, слідчим грубо порушив вимоги ч. 5 ст. 194 КПК України та ухилився від свого обов`язку, встановленого п. 18 ст. 3 КПК України, надавши прокурору та слідчому абсолютне право на необмежений розсуд та визначення кола осіб з якими ОСОБА_12 не може спілкуватись, що може впливати на реалізацію ОСОБА_13 низки конституційних прав, обмеження яких не допускається.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Другим слідчим відділом першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 12 січня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000279, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

11 листопада 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у заволодінні за попередньою змовою групою осіб чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та вручено йому вказане повідомлення 18 липня 2019 року.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 від 03 лютого 2017 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Постановами заступника Генерального прокурора України ОСОБА_14 від 20 грудня 2016 року та 08 червня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено, відповідно до шести та дванадцяти місяців.

Згідно з листом Департаменту Інтерполу та Європолу Національної поліції України, відповідно до обліків Генерального секретаріату Інтерполу, станом на 27 квітня 2017 року ОСОБА_6 , перебував у міжнародному розшуку, з метою арешту та подальшої екстрадиції до України для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

04 травня 2017 року ухвалою слідчого судді того ж районного суду ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16 вересня 2019 року, із одночасним визначенням застави у розмірі 232 132 379 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2019 року, скасовано та постановлено нову, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16 вересня 2019 року, із одночасним визначенням застави у розмірі 5 000 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

11 вересня 2019 року слідчий другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, строком на 60 днів, із одночасним визначенням застави у розмірі 232 132 379 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 13 вересня 2019 року клопотання слідчого задоволено, застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 11 листопада 2019 року включно, із одночасним визначенням застави у розмірі 4 000 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу підозрюваному не відпали, та продовжують існувати, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, вік, вчинення кримінального правопорушення у співучасті з іншими особами та його роль у вказаному кримінальному правопорушенні.

У зв`язку з цим слідчий суддя, обґрунтовано вказав про відсутність підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на менш суворий ніж тримання під вартою.

Продовживши підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 4 000 000 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно з ухвалою, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_6 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою (Іванчук проти Польщі п. 66).

У зв`язку з чим, доводи захисника про визначення слідчим суддею непомірного для підозрюваного розміру застави, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.

Доводи захисника про порушення правил підсудності при розгляді клопотання слідчого є надуманими, зважаючи на те, що відповідно до наказу директора Державного бюро розслідувань № 310 від 11 листопада 2019 року слідчі відділи Центрального апарату Державного бюро розслідувань, у тому числі і другий слідчий відділ, розташовані за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26 (7 поверх), що знаходиться у Печерському районі міста Києва.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебував під вартою в СІЗО № 4 міста Санкт-Петербуг та тримався під вартою протягом максимального строку - 12 місяців, у зв`язку з чим відносно підозрюваного неможливо застосовувати такий запобіжний захід як тримання під вартою, є голослівними, зважаючи на положення ст. 577 КПК України, якими визначено, що час тримання виданої особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в України, а також час її етапування зараховуються до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився, та те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з цим, слідчий суддя обґрунтовано продовживши підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме поклав на підозрюваного обов`язок, який не визначено ст. 194 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника у цій частині заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу може покласти на підозрюваного певні обов`язки, зокрема, утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

Як убачається з клопотання слідчого, останній просив у випадку внесення підозрюваним застави покласти на нього певні обов`язки, у тому числі утримуватися від спілкування з чітким переліком осіб, зокрема, свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та підозрюваними: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 . Поряд з цим, слідчий суддя в порушення вищевказаних вимог кримінального процесуального закону поклав на підозрюваного обов`язок утримуватись від спілкування з буд-якою особою, визначеною прокурором, слідчим або спілкуватись з нею із дотриманням умов, визначених прокурором слідчим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що таке порушення тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді в частині покладення згаданого обов`язку, в іншій частині ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 11 листопада 2019 року включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 4 000 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - скасувати в частині накладення на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язку утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною прокурором, слідчим або спілкування з нею із дотриманням умов, визначених прокурором, слідчим.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/615/2020 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_25 Доповідач: ОСОБА_1