печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні №0000287,-

ВСТАНОВИВ:
04.11.2019 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадження № 0000287 від 15.03.2019 року, в якій просив: визнати незаконною та скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 18 жовтня 2019 року про відмову у визнані потерпілим, а також зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 залучити ОСОБА_3 як потерпілого по кримінальному провадженню №0000287 від 15.03.2019 року та надати ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та немотивованою, оскільки слідчим не було надано належної оцінки поданим доказам.

Заявник надав в судове засідання заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини своєї неявки не повідомив.

Враховуючи зазначене, з метою дотримання розумних строків розгляду, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність заявника на підставі ст. 26 КПК України та у відсутність слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 04.11.2019 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000287 від 15.03.2019 року.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, ОСОБА_5 від 04.11.2019 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000287 від 15.03.2019 року.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було відмовлено у задоволенні клопотання у визнанні потерпілим ОСОБА_6 , оскільки підстав визнання ОСОБА_3 потерпілим на даній стадії досудового розслідування не вбачається, оскільки відсутні будь-які відомості, які б свідчили про завдання йому моральної і майнової шкоди.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 05.08.2019 на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст. 55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.
Разом з тим скарга в частині визнання незаконною постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 18 жовтня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим, задоволенню не підлягає, оскільки таке рішення не передбачено ст. 307 КПК України.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги частково.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 303-309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 18 жовтня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадження № 0000287 від 15.03.2019 року - скасувати.
Зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 надати ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя: ОСОБА_1