Справа № 204/970/20
Провадження № 1-м/204/5/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника адвоката ОСОБА_4 ,

за участю перекладачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю затриманого ОСОБА_7 углі

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 про перевірку наявності підстав тримання особи під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м.Карши, Кашкадар`їнської області, Республіки Узбекистан, який розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан у зв`язку із вчиненням злочинів, передбачених п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан, -
ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 про перевірку наявності підстав тримання особи під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м. Карши, Кашкадар`їнської області, Республіки Узбекистан, який розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан у зв`язку із вчиненням злочинів, передбачених п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2019 року, за результатами розгляду клопотання Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м. Карши, Кашкадар`їнської області, Республіки Узбекистан, який розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан у зв`язку із вчиненням злочинів, передбачених п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан, прийнято рішення про застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт) та утримання його в умовах Дніпровської установи виконання покарань №4. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.04.2019 ухвала Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13.03.2019 про застосування відносно ОСОБА_7 углі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) залишена без змін. В подальшому, в порядку ч.11 ст.584 КПК України, ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2019 року визнано наявність підстав тримання ОСОБА_7 углі під вартою до фактичної його передачі правоохоронним органам Руспубліки Узбекістан. 26.12.2017 року до Генеральної прокуратури України від Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан відповідно до ст.ст. 56, 58, 60, 80 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року надійшов запит номер 26/13-606-17 про видачу ОСОБА_7 углі для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан. За результатом розгляду запиту Генеральною прокуратурою України прийнято рішення про видачу до Республіки Узбекистан громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан. При цьому фактичну передачу вказаної особи відстрочено до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, відбуття покарання за вироком українського суду чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав. Проведення екстрадиційної перевірки Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Дніпропетровської області. Відповідно до облікової картки Форма-1 громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_7 углі є громадянином Республіки Узбекистан, уродженцем м. Карши, Кашкадар`їнської області Республіки Узбекистан, паспорт серія НОМЕР_1 . Інкриміновані ОСОБА_7 углі злочини, передбачені п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан, відповідають ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 258 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді не менше одного року позбавлення волі. Строк давності притягнення ОСОБА_7 углі до відповідальності за вчинення вказаних злочинів, відповідно до вимог ст. 49 КК України, не закінчився. Відповідно до матеріалів, наданих запитуючою стороною, ОСОБА_7 углі ухилявся від правосуддя в Республіці Узбекістан та покинув країну після винесення постанови про притягнення його в якості обвинуваченого у кримінальній справі за п.п. «а», «б» ч.33 ст.159, п. «в» ст.244-1, ч.1 ст.244-2, п.п. «б», «в» ч.2 ст.233 Кримінального кодексу Республіки Узбекістан, внаслідок чого відносно ОСОБА_7 углі було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту та оголошено у розшук. Згідно з даними органів Державної міграційної служби України, ОСОБА_7 углі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є громадянином України, статусу біженця не має, по стану здоров`я може бути етапований. Зважаючи, що на даний час фактична передача ОСОБА_7 углі до правоохоронних органів Республіки Узбекистан відстрочена до прийняття відносно нього кінцевого рішення по кримінальному провадженню, відбуття покарання за вироком українського суду або звільнення від покарання з будь-яких законних підстав, а зміна запобіжного заходу за ініціативи української сторони призведе до неможливості забезпечення фактичної передачі особи, у зв`язку з чим, керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 звернувся до суду із вказаним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання в повному обсязі та просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Затриманий ОСОБА_7 углі в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав думку захисника.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали клопотання, заслухавши думку сторін, слідчим суддею встановлено наступне.

Згідно з ч.10 ст.584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до п.11 ч.2 ст.584 КПК України у межах строку екстрадиційного арешту слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Згідно матеріалів клопотання, постановою суду по кримінальним справам м. Карши від 20 березня 2013 року, ОСОБА_7 углі обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. До Генеральної прокуратури України від компетентних органів Республіки Узбекистан відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, надійшов запит номер 26/13-606-17322 від 26 грудня 2017 року про вирішення питання стосовно видачі ОСОБА_7 углі для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини передбачені п.п. «а», «б» ч. 3 ст.159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.
Згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, відносно ОСОБА_7 углі, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт), з утриманням в умовах ДУ «Дніпровської установи виконання покарань № 4».
Інкриміновані ОСОБА_7 углі злочини за законодавством України передбачені ч.3 ст.109, ч.2 ст.332, ч.1 ст.258 КК України, є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.
Строк давності притягнення затриманого до відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 49 КК України не закінчився.
Перевіряючи підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), слідчим суддею встановлені наступні фактичні обставини.
Відповідно до національного Законодавства КПК України, окрім тримання під вартою, ст. 585 КПК України, передбачає застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави. Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, пов`язана з тим, що кожна особа потребує індивідуального, окремого та виваженого судового розгляду питання позбавлення права на свободу та особисту недоторканість, незалежно від будь-яких процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави.
Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту) не доведено ризиків того, що ОСОБА_7 углі може переховуватись від правоохоронних органів України та в подальшому від екстрадиційної видачі.
За наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом) /ч. 1 ст. 585 КПК/.
На думку слідчого судді існує певний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме можливість зміни місця мешкання в межах території України без повідомлення відповідного компетентного органу України, однак вказаний ризик не дає слідчому судді достатніх підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу (екстрадиційного арешту).
В судовому засіданні прокурором ризик втечі особи не доведений і не представлений будь-якими належними доказами. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує: 1)відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2)тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3)вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4)міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Так, ОСОБА_7 углі отримав статус обвинуваченого та розшукувався компетентними органами Республіки Узбекістан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.
Даючи оцінку особистості затриманого ОСОБА_7 углі, слідчим суддею встановлено, що він прибув в Україну законним шляхом. Проживає в Україні на протязі 4-х років. За цей час створив сім`ю, одружився на ОСОБА_9 . Дружина народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживають однією сім`єю в АДРЕСА_1 .
Таким чином, особистість затриманого ОСОБА_7 углі свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків, які не можуть бути спотворені або зруйновані лише задля переховування від правоохоронних органів та в подальшому від правосуддя.
Можливість застосування до ОСОБА_7 углі запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також обумовлюється загальними обставинами життя останнього та обставинами екстрадиційної перевірки. Так, є загальновідомим факт, що проведення екстрадиційної перевірки центральним органом України здійснюється на протязі досить тривалого часу (не менше 6 місяців). До вирішення вказаного питання, є очевидним, що ОСОБА_7 углі може перебувати разом зі своєю сім`єю під контролем держави України. Враховуючи тривалість життя останнього в Україні, отримання сімейних зв`язків в Україні, є велика вірогідність отримання вказаною особою громадянства України. Є також очевидним, що ОСОБА_7 углі буде приймати заходи законним шляхом залишитись в Україні, у вказаний спосіб. Відповідно знаходження під вартою у даному випадку буде непропорційним заходом забезпечення кримінального провадження відкритого у Республіки Узбекістан.
Поведінка ОСОБА_7 углі у залі судового засідання, передача ним своїх поглядів на обставини, що з ним відбуваються, а також емоційні переживання, на думку слідчого судді свідчать про можливість довіри ОСОБА_7 углі, як особі, яка здатна виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки.
Слідчий суддя, вважає також, неможливим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 углі тільки на підставі тяжкості покарання, яке можливо буде застосовано до останнього у Республіці Узбекістан, в тому числі, у зв`язку з тим, що йому може бути призначене і покарання не пов`язане з позбавленням волі. Кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_7 углі, відповідно до національного Законодавства, не є таким, що вимагає занадто суворого запобіжного заходу. Практика слідчих суддів України у даному питанні свідчить про застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.
Всі примусові заходи, що застосовуються в процесі, повинні розглядатися не як покарання особи, а як обмеження прав громадянина з певною метою. Однак, тримання під вартою, як запобіжний захід, з правової точки зору за формою майже тотожне покаранню у вигляді позбавлення волі, проте не є покаранням, а є примусовим заходом, який застосовується з метою забезпечення інтересів правосуддя. У даному випадку інтереси правосуддя можливо забезпечити іншим більш м`яким запобіжним заходом. Це буде відповідати як принципу Верховенства права, так і держаній політиці України в межах міжнародного співробітництва.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання ОСОБА_7 углі покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням втечі особи та забезпечення у подальшому його видачі.
Підставою застосування запобіжного заходу є належне підтвердження факту розшуку ОСОБА_7 углі іноземною державою (Республікою Узбекістан).
При вирішенні клопотання керівника прокуратури слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини.
Пунктом 1(f) статті 5 Європейської Конвенції з прав людини, допускається тримання під вартою з метою регулювання незаконної імміграції і забезпечення вислання або видачі особи. Затримання особи має бути спрямовано на досягнення вказаних цілей, а не просто на те, щоб перешкодити особі зникнути. Для застосування обмеження свободи згідно з даним пунктом не потрібно ніякого ордера, оскільки тримання особи під вартою дозволяється, якщо розпочалися заходи по видачі. Однак, якщо процедура видачі особи не здійснюється з належною старанністю, її затримання перестає бути припустимим згідно з пунктом 1(f) статті 5 Конвенції.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Новік проти України» від 18.12.2008 року п. 18. Суд повторює, що будь-яке позбавлення свободи відповідно до п. 1(f) статті 5 Конвенції є виправданим лише на час розгляду питання щодо депортації або екстрадиції. Якщо розгляд цього питання не здійснюється із відповідною сумлінністю, то тримання під вартою перестає бути виправданим за цим пунктом. У пункті 20 вказаного Рішення ЄСПЛ, Суд також зазначає, що виходячи із обставин цієї справи, не можна сказати, що протягом двадцяти восьми днів перебування заявника під вартою, поки тривала процедура екстрадиції, відповідні органи не діяли з належною сумлінністю. Зокрема, як зазначив Уряд, вони визначили статус заявника не пізніше ніж через 17 днів після отримання запиту про екстрадицію.
У даному випадку, затриманий ОСОБА_7 углі тримається під вартою на протязі тривалого часу. До цього часу питання щодо екстрадиції ще не вирішено. Клопотання прокурора не містить інформації, щодо ходу проведення естрадиційної перевірки, її наслідків та можливого приблизного часу вирішення вказаного питання. Під час виступу в судовому засіданні, прокурором також не повідомлено об`єктивні відомості щодо видачі особи (екстрадиції) та її фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекістан.
Викладені обставини, на думку слідчого судді, свідчать про те, що відповідний Центральний орган України не діяв з належною сумлінністю, вирішуючи питання щодо екстрадиції ОСОБА_7 углі. Таким чином, законних підстав для застосування до ОСОБА_7 углі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстратидиційного арешту) не має.
Слідчий суддя вважає, що обставини екстрадиційної перевірки свідчать про необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 углі у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло у певний період доби. Вказане рішення пов`язане з можливістю продовжити останньому працювати та забезпечувати свою сім`ю матеріально.
Керуючись ст. ст. 58-62 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року (Мінської конвенції) та ст. ст. 181, 584, 585 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 про перевірку наявності підстав тримання особи під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м.Карши, Кашкадарїнської області, Республіки Узбекистан, який розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан у зв`язку із вчиненням злочинів, передбачених п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан відмовити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м.Карши, Кашкадарїнської області, Республіки Узбекистан, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною особі, видача якої запитується іноземною державою, залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у певний період доби, а саме з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.
Негайно звільнити з під варти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м.Карши, Кашкадарїнської області, Республіки Узбекистан у залі суду.
Роз`яснити ОСОБА_7 углі його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло у період доби, а саме з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.
Покласти на особу, видача якої запитується іноземною державою - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1)прибувати за кожною вимогою до прокурора та слідчого судді.
2)не відлучатись із населеного пункту / Київська область, м.Вишневе /, в якому він проживає, перебуває та зареєстрований, без дозволу прокурора та/або слідчого судді;
3)повідомляти прокурора чи слідчого суддю про зміну свого місця проживання;
4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади /прокуратури або відділку поліції/ свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон;
5) носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити ОСОБА_7 углі, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за поведінкою особи, видача якої запитується іноземною державою, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників відповідного відділу поліції ГУНП в Київський області.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 18.02.2020 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1