Справа № 149/2131/16-к
Провадження №1-кп/149/22/20
Номер рядка звіту 94
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

30.01.2020 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Митник Хмільницької району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина Україна, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК У країни;

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Великий Митник Хмільницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Великий Митник Хмільницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 ч. 2 ст. 296 КК України;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.06.2019 за ч. 1 ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) год.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5
захисників: адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин біля домогосподарства АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побачили ОСОБА_11 , який вийшов з автомобіля ОСОБА_12 та пішов у напрямку центра с. Великий Митник по вказаній вулиці.

Маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, загальноприйняті норми і правила поведінки та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, незважаючи на те, що знаходяться у громадському місці, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , використовуючи незначний привід, наздогнали потерпілого ОСОБА_11 та розпочали з ним конфлікт, під час якого ОСОБА_13 схопив потерпілого за правий рукав куртки, а ОСОБА_14 намагався спричинити удари кулаком руки в область обличчя.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_11 вирвався та, відійшовши від останніх, взяв до рук дерев`яну штахетину із паркану домогосподарства та з метою запобіганню наближення до нього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виставив її попереду себе. Після таких дій ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зупинились, а він викинув штахетину на узбіччя та почав йти в напрямку центра села по вул. Леніна.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ОСОБА_3 , піднявши із землі дерев`яний предмет (штахетину), який ОСОБА_11 використовував для захисту, та наздогнавши останнього наніс ним один удар в область голови, від якого ОСОБА_11 впав на землю. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стали наносити ОСОБА_11 удари кулаками рук та ногами по різних частинах тіла, чим завдали останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 16 від 02.03.2016, тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Крім того, 15.05.2016 року о 17.00 год. неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою зі своїм неповнолітнім братом ОСОБА_6 , перебуваючи на сільському стадіоні, розташованому по АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення насильницьких дій у відношенні неповнолітнього ОСОБА_15 покликали його до себе. ОСОБА_15 , зрозумівши наміри ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про вчинення щодо нього насильства, з метою уникнення даних дій почав тікати. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_15 , та умисно, утримуючи його силою однією рукою взяв за нижню щелепу останнього, а пальці другої руки намагався просунути в його ротову порожнину, чим завдав ОСОБА_15 фізичний біль. Подолавши таким чином супротив ОСОБА_15 , ОСОБА_5 підвів його до свого брата. Продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення насильницьких дій у відношенні ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , руками тримав його за верхній одяг, а ОСОБА_5 в цей час вийняв з поясу своїх спортивних штанів шнурок, який накинув на шию ОСОБА_15 та здавив ним його шию, чим завдав останньому фізичний біль. Після чого ОСОБА_15 вирвався та почав втікати від них. ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення насильницьких дій у відношенні ОСОБА_15 , зробив підніжку останньому, в результаті чого той впав на ґрунтове покриття стадіону, чим ОСОБА_15 завдано фізичний біль. Коли ОСОБА_15 піднявся з землі, до нього підійшов ОСОБА_6 , який продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення насильницьких дій у відношенні нього, схопив ОСОБА_15 однією рукою за передню поверхню шиї та утримуючи протягом декількох секунд здавлював її з достатньою силою пальцями рук, чим завдав останньому фізичний біль. Вказаними насильницькими діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 завдали ОСОБА_15 фізичний біль, але не спричинили тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 126 КК України, тобто навмисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчиненні групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачені вину визнали повністю та дали покази, що відповідають обставинам зазначеним в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнають в повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальних актах, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, тому вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 ч.3 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та матеріали, що характеризують особу обвинувачених та що стосуються речових доказів.
Приймаючи до уваги покази обвинувачених, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК УКраїни, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 126 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 103 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який вчинив злочин будучи неповнолітнім, злочин вчинено вперше, у вчиненому розкаївся, завдану шкоду відшкодував, має задовільні умови проживання, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває., позитивну характеристику по місцю проживання. Згідно висновку досудової доповіді виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування збитку, а також вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання , судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, думку потерпілого, який при призначенні покарання покладається на розсуд суду, а також виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті 296 ч.2 КК України, призначивши мінімальну міру покаранняу виді позбавлення волі, яке на думку суду є гуманним, справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 103 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який вчинив злочин будучи неповнолітнім, злочин вчинено вперше, у вчиненому розкаївся, завдану шкоду відшкодував, має задовільні умови проживання, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває., за час навчання зарекомендував себе позитивно, по місцю проживання характеризується позитивно. Згідно висновку досудової доповіді виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування збитку, а також вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання , судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, думку потерпілого, який при призначенні покарання покладається на розсуд суду, а також виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті 296 ч.2 КК України, призначивши мінімальну міру покарання у виді позбавлення волі, яке на думку суду є гуманним, справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 103 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який вчинив злочини будучи неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у вчиненому розкаївся, завдану шкоду відшкодував, має задовільні умови проживання, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває., за час навчання зарекомендував себе позитивно, по місцю проживання характеризується позитивно. Згідно висновку досудової доповіді виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування збитку, а також вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання , судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, думку потерпіих, які при призначенні покарання покладаються на розсуд суду, а також виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції статті 296 ч.2 та ст. 126 ч.2 КК України, з застосуванням принципу ч. 1ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначивши покаранняу виді позбавлення волі, яке на думку суду є гуманним, справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст. 103 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який вчинив злочини будучи неповнолітнім, у вчиненому розкаївся, завдану шкоду відшкодував, має задовільні умови проживання, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває., за час навчання зарекомендував себе позитивно, по місцю проживання характеризується позитивно. Згідно висновку досудової доповіді виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування збитку, а також вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання , судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, думку потерпілого та його законного представника, які при призначенні покарання покладаються на розсуд суду, а також виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкції статті ст. 126 ч.2 КК України, призначивши міру покарання у мінімальному виді позбавлення волі, , яке на думку суду є гуманним, справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Крім того, обвинувачені та їх захисники клопочуть про застосування до обвинувачених Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки останні вчинили злочини будучи неповнолітнім.

Прокурор не заперечує проти звільнення обвинувачених від відбування призначеного покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році"

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, відповідно до ст. 1 п."а" якого звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України, будучи неповнолітніми, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочини передбачені ч.2 ст. 126 КК України також будучи неповнолітніми.

Обмежень щодо застосування відносно обвинувачених амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до них раніше не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вони підлягають звільненню від відбування призначеного покарання.

Питання щодо речових доказів, слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368,374,376,393,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 1 п "а" Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_3 від призначеного цим вироком покарання.
ОСОБА_4 изнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 1 п "а" Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від призначеного цим вироком покарання.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст 126 та ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання
- за ст. 126 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі
- за ст. 296 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 1 п "а" Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_5 від призначеного цим вироком покарання.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 1 п "а" Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_6 від призначеного цим вироком покарання.
Речові докази: шматки дерев"яної палиці , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Хмільницького ВП - знищити; спортивні штани чорного кольору, зимову куртку зеленого кольору та шапку чорно-оранжевого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Хмільницького ВП - повернути ОСОБА_11 ; DVD-R диск із відеозаписом проведення слідчого експеременту залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а потерпілими з дня отримання копії вироку, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1