ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/905/20 Справа № 171/458/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002425 від 02.12.2013 року за апеляційною скаргою прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України повернуто прокурору, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Апостолівського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року клопотання потерпілого ОСОБА_10 задоволено, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2013 року за № 0002425, стосовно ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та реєстру досудового розслідування вимогам КПК України, невідкриття матеріалів кримінального провадження потерпілому, невиконання судових рішень по даній справі, які набрали законної сили.
Суд першої інстанції зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить відомості про те, що слідчий повідомляв потерпілого про завершення досудового розслідування, але доказів того, що потерпілий отримав вказані повідомлення суду не надані. Крім того, знайшли підтвердження доводи потерпілого про невиконання ухвал суду від 31.05.2013 року про направлення справи для проведення додаткового розслідування, ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2016 року, якими обвинувальні акти повертались для усунення недоліків, адже в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.11.16 року звернута увага на невиконання ухвал суду першої інстанції щодо необхідності проведення слідчого експерименту.
Суд першої інстанції встановив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 при формулюванні об`єктивної сторони обвинувачення за ч.1 ст. 286 КК України, не визначено маневр, який водій ОСОБА_9 виконував, не визначено куди та у зв`язку з чим водій ОСОБА_9 змінював напрямок руху, та перед яким повинен був переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Також при формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України не розкрито причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками події злочину, не розкрита суб`єктивна сторона злочину, форма вини по відношенню до діяння, а також вид необережності по відношенню до наслідків. Крім того, останнім процесуальним рішенням по даному кримінальному провадженню згідно реєстру досудового розслідування є п. 43 повідомлення підозрюваного ОСОБА_9 про завершення досудового розслідування 24.02.2017 року (а.с. 7), при цьому відомості про складення обвинувального акту як процесуального рішення реєстр не містить.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Судом першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 370 КПК України не мотивовано, чому саме обвинувачення пред`явлене ОСОБА_9 є некоректним, не наведено мотивів, чому суд прийшов до вказаного висновку.
Крім того, реєстр досудового розслідування є додатком до обвинувального акту та його складання передує складанню обвинувального акту, тому відомості про складання обвинувального акту не можуть бути зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Згідно з розпискою потерпілий ОСОБА_10 ознайомився з повідомленням 02.03.2017 року (т. 6 а.с. 164), тобто про направлення обвинувального акту до суду, який направлено 13.03.2017 року до суду. Згідно з матеріалами кримінального провадження 17.03.2017 року потерпілий в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження, про що свідчить розписка (т. 7, а.с. 21).
Всупереч ухвали Дніпровського апеляційного суду від 02.11.2018 року, згідно якої кримінальне провадження призначено до нового судового розгляду в суді першої інстанції, суддя ОСОБА_1 призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження, лише 13.08.2019 року, тобто через 9 місяців, із порушенням розумних строків безпідставно призначено підготовче судове засідання.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду першої інстанції скасувати з причин істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали було оголошено 16.01.2020 року, однак захиснику і прокурору було надано лише 20.01.2020 року, таким чином строк апеляційного оскарження ухвали пропущено з поважної причини.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що у обвинувальному акті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення. Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі свої повноважень, оскільки вдався до аналізу та оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КК України.
Такі малозначні порушення, як відсутність доказів про отримання потерпілим повідомлення про закінчення досудового розслідування та непред`явлення потерпілому матеріалів кримінального провадження, безпідставно визнані судом першої інстанції істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки підготовче судове засідання по даній справі призначалось неодноразово, в даний час могли бути усунуті під час судового розгляду. Крім того, в матеріалах кримінального провадження є письмове підтвердження про повідомлення потерпілого про завершення досудового розслідування, потерпілий не заявляв клопотання у підготовчих судових засіданнях про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, натомість неодноразово заявляв клопотання про повернення обвинувального акту, тобто він достовірно був обізнаний з матеріалами кримінального провадження, що свідчить про зловживання потерпілим своїми процесуальними правами, який безпідставно затягує розгляд справи.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор та захисник підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно до змісту п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішує суд апеляційної інстанції, тому, виходячи з того, що повний текст ухвали було оголошено 16.01.2020 року, однак захиснику і прокурору було надано лише 20.01.2020 року, колегія суддів вважає, що захисником ОСОБА_7 строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції пропущено з поважних причин, зазначених у клопотанні, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду підлягає задоволенню.
Перевіряючи доводи прокурора та захисника обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального кодексу, апеляційний суд доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документі наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Аналізуючи, з урахуванням доводів апеляційних скарг, підстави, з яких обвинувальний акт був повернутий прокурору, колегія суддів вважає, що відповідні висновки суду не мають належного обґрунтування.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вказаним вимогам кримінального процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону, суд в ухвалі вказав на те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 при формулюванні об`єктивної сторони обвинувачення за ч.1 ст. 286 КК України, не визначено маневр, який водій ОСОБА_9 виконував, не визначено куди та у зв`язку з чим водій ОСОБА_9 змінював напрямок руху, та перед яким повинен був переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також при формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України не розкрито причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками події злочину, не розкрита суб`єктивна сторона злочину, форма вини по відношенню до діяння, а також вид необережності по відношенню до наслідків, що є суттєвими недоліками обвинувального акту, оскільки впливає на з`ясування суті і обсягу обвинувачення.
Дослідивши обвинувальний акт та перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що стороною обвинувачення викладено фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та сформульовано обвинувачення в такій редакції, яка на його думку, є належною та відповідною положенням закону України про кримінальну відповідальність.
На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду, оскільки фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.
Висновки суду на даній стадії судового провадження про те, що обвинувачення не сформульоване належним чином, не можуть бути самодостатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Важливим є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання обвинувачення - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Як вбачається із змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні вищевказані вимоги дотримані при його складанні.
Посилання суду першої інстанції на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить відомості про те, що слідчий повідомляв потерпілого про завершення досудового розслідування, але доказів того, що потерпілий отримав вказані повідомлення суду не надані та на те, що реєстр досудового розслідування не містить відомості про складення обвинувального акту як процесуального рішення, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, зазначені недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду.
Більш того, реєстр досудового розслідування є додатком до обвинувального акту та його складання передує складанню обвинувального акту, а тому відомості про складання обвинувального акту не можуть бути зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Також, як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, згідно з розпискою потерпілий ОСОБА_10 ознайомився з повідомленням 02.03.2017 року(т. 6 а.с. 164), тобто про направлення обвинувального акту до суду, який направлено 13.03.2017 року до суду. Згідно з матеріалами кримінального провадження 17.03.2017 року потерпілий в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження, про що свідчить розписка (т. 7, а.с. 21).
У випадку ухвалення вироку, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України суд самостійно формулює обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, суд повинен вирішити ухвалюючи вирок.
Апеляційний суд вважає, що якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження кваліфікуюча ознака складу злочину в якому обвинувачується особа, прокурор вправі змінити обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України, в протилежному випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини обвинуваченого в тому обвинуваченні, яке висуває сторона обвинувачення, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.
На підстав вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора та захисника є обґрунтованими.
Таким чином, повернення обвинувального акту з вищевказаних судом першої інстанції підстав є формальним, та таким що не сприяє дотриманню розумних строків розгляду кримінального провадження, з урахуванням того, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.11.2018 року, кримінальне провадження призначено до нового судового розгляду в суді першої інстанції, проте суд першої інстанції призначив підготовче судове засідання, в яке викликав учасників судового провадження, лише 13.08.2019 року, тобто із безпідставним порушенням розумних строків призначення підготовчого судове засідання.
Крім того, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції не врахував, що дане кримінальне провадження перебуває на розгляді у судах з 2012 року. Так, зокрема ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2013 року, кримінальну справу було направлено прокурору для додаткового розслідування. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року, обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_9 було повернуто прокурору для усунення недоліків. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2016 року, обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_9 було повернуто прокурору для усунення недоліків.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року, ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито. Проте, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року, вказана ухвала була скасована та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції з формальних підстав, оскільки закриваючи кримінальне провадження, судом першої інстанції в ухвалі не було зазначено, які обставини вчинення кримінального правопорушення були встановлені судом під час судового розгляду, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, що є порушенням вимог ст. 368 КПК України.
Апеляційний суд зауважує, що судам необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України, застосовує загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону не можуть бути усунені під час апеляційного провадження.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направлення обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Апостолівського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної ухвали.
Апеляційну скаргу прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Апостолівського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року, якою клопотання потерпілого ОСОБА_10 задоволено, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2013 року за № 0002425, стосовно ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4