Справа №639/1329/20
Провадження №1-кс/639/564/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ув`язненого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та негайне звільнення з-під варти, -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ув`язненого ОСОБА_3 в порядку вимог статті 206 КПК України, в якій заявник просить негайно звільнити його з під варти.

В обґрунтування скарги ув`язнений ОСОБА_3 зазначає, що на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2020 року подано апеляційну скаргу, тобто вирок не набрав законної сили.

З посиланням на вимоги статті 532 КПК України ув`язнений ОСОБА_3 зазначає, що вирок суду першої інстанції набирає законної сили лише після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У зв`язку з вищевикладеним, ув`язнений ОСОБА_3 зазначає, що в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, на підставі якого його можуть утримувати під вартою, у зв`язку з чим він вважає, що утримується під вартою незаконно.

Під час судового засідання ув`язнений ОСОБА_3 доводи скарги підтримав та просив зазначену скаргу задовольнити.
Представник Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 надала письмові заперечення, з яких встановлено, що ОСОБА_3 заарештований 29.03.2018 року Новобаварським ВП ГУНП в Харківській області, 30.03.2018 року прибув до установи з ІТТ м. Харкова.

15.01.2020 року ОСОБА_3 засуджений Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 299, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2020 року встановлено запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання чинності цим вироком у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Вирок не набрав законної сили, оскільки на зазначений вирок подана апеляційна скарга.

З посиланням на вимоги ст. 115 КПК України, абз. 2 статті 1.1 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», представник установи зазначає, що підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених: є вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання особи під вартою.

Таким чином, в наданих запереченнях представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_3 утримується під вартою в установі на законних підставах.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги та надав пояснення, що ув`язнений ОСОБА_3 на теперішній час на законних підставах утримується під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», оскільки до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_3 продовженою дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно з ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Як встановлено під час судового розгляду, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2020 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 299, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України йому призначене покарання у виді 13 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Станом на 18.03.2020 року вирок не набрав законної сили.
За правилами ч. 4 ст. 374 КПК України, під час ухвалення вироку у його резолютивній частині зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили (абз. 10 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.
Таким чином, під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до абз. 2 статті 1.1 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року №1769/5, підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених є, зокрема: вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання особи під вартою.

В матеріалах особової справи ОСОБА_3 наявна копія вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2020 року, яким до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

На підставі зазначеного судового рішення ОСОБА_3 утримується під вартою на теперішній час.
Таким чином, доводи скарги ОСОБА_3 щодо незаконності утримання його під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 206, 309, 369 - 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка подана в порядку статті 206 КПК України щодо незаконного тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та негайне звільнення з-під варти - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1