ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/234/20 Номер провадження 11-сс/814/272/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001379 від 29.11.2017 за апеляційною скаргою прокурора Прокуратури Харківської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2020,-

ВСТАНОВИЛА:
13.03.2020 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави у задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград Харківської області, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 cт.367 КК України, у кримінальному провадженні №0001379 від 29 листопада 2017 року відмовлено.
Застосовано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
- прибувати до слідчих другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , до процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 0001379 чи до суду за їх вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту м.Харкова, в якому проживає ОСОБА_7 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну - за наявності.
Попереджено підозрюваного ОСОБА_7 , що в разі порушення умов особистого зобов`язання може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії ухвали слідчого судді до 26 квітня 2020 року.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_7 може не з`являтись на виклики до органу досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Крім того, слідчий суддя врахував конкретні обставин справи у їх сукупності та особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий та сімейний стан, те, що підозрюваний має постійне місце проживання, родину, раніше не судимий.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 зазначив те, що прокурор не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , з покладенням на нього в рамках даного кримінального провадження визначених законом обов`язків.

Свою вимоги мотивує тим, що судом не в повній мірі враховано, що ризики, зазначені у клопотанні слідчого є доведеними, а саме те, що ОСОБА_7 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років;

незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, через зв`язки підозрюваного у правоохоронних органах, так як деякі з ним працюють разом з ним, більшість з яких перебуває у підпорядкуванні підозрюваного і він може чинити на них тиск, використовуючи свої повноваження та здійснити підкуп свідків, маючи значний фінансовий ресурс;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_7 має владні повноваженні, значний авторитет та вплив в органах місцевого самоврядування, державної влади, особисті зв`язки серед співробітників правоохоронних органів.

знищити , сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, оскільки на даний час досудове розслідування триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій, з метою отримання доказів, які підозрюваний разом зі своїми співучасниками може знищити, сховати або спотворити.

У запереченні підозрюваний ОСОБА_7 та захисники Бут- ОСОБА_16 , ОСОБА_9 просять ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13.03.2020 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, захисників та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на законність оскаржуваного рішення, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику, інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбаченим цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання прокурор має довести перед слідчим суддею наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (ст.194 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно із вимогами ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні

Згідно з ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Також, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді, якою ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вище вимог законодавства.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001379 від 29.11.2017 за ознаками злочину, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.367, ч.3 ст.382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , відповідно до наказу № 96-о від 23.02.2016 призначений на посаду в.о. начальника юридичного управління Головного управління ДФС у Харківській області.

Згідно наказу № 122-о від 02.03.2016 ОСОБА_7 з 03.03.2016 призначено на посаду начальника юридичного управління Головного управління ДФС у Харківській області.

Відповідно п. 21.1 ст. 21 ПК України, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду в.о. начальника юридичного управління (з 03.03.2016 начальника юридичного управління), як посадова особа контролюючого органу був зобов`язаний, зокрема: 21.1.1. дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; 21.1.2. забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; 21.1.3. забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; 21.1.4. не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, а також в силу п. 21.2 ст. 21 ПК України підлягав відповідальності згідно із законом, у тому числі кримінальній, за невиконання або неналежне виконання своїх службових обов`язків.

Згідно до п. 1.1. Положення про юридичне управління ТУ ДФС у Харківській області, затвердженого наказом ТУ ДФС у Харківській області № 353 від 25.02.2016 (далі Положення), юридичне управління Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Управління, структурний підрозділ) є самостійним структурним підрозділом Головного управління ДФС у Харківській області.

Відповідно до п. 1.5. Положення, Управління здійснює юридичне забезпечення діяльності ГУ ДФС у Харківській області, організаційне та методичне керівництво і контроль за діяльністю юридичних підрозділів територіальних органів ГУ ДФС у Харківській області, надає їм практичну допомогу при організації та веденні процедури адміністративного оскарження, претензійної та позовної роботи, забезпеченні дотримання законності у діяльності, здійснення договірної та іншої роботи.

Крім того, відповідно до п. 3.1. Положення Управління очолює начальник, який призначається на посаду (за погодженням з керівником Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження) та звільняється з посади начальником ГУ ДФС у Харківській області.

Згідно п. 3.2. Положення, на посаду начальника Управління призначається особа з вищою юридичною освітою за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста і стажем роботи за фахом на державній службі та/або за фахом на керівних посадах в інших сферах не менш як п`ять років.

Відповідно до п. 3.3. Положення, начальник Управління: 3.3.1. здійснює керівництво діяльністю та організацією роботи структурного підрозділу ГУ ДФС відповідно до Регламенту ГУ ДФС та положення про структурний підрозділ; 3.3.3. організовує, забезпечує контроль в межах компетенції виконання структурним підрозділом Конституції України, законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, рішень Колегії ДФС, ГУ, доручень керівництва ГУ (визначених наказами і розпорядженнями ГУ, протокольними дорученнями щотижневих апаратних нарад керівного складу, планами роботи тощо), запитів і звернень народних депутатів України, запитів територіальних органів ЦОВВ, а також звернень від підпорядкованих ОДП1 (ДПІ), місцевих органів виконавчої влади, посадових осіб, громадян та платників податків; 3.3.4. надає обов`язкові до виконання доручення працівникам структурного підрозділу з питань, що належать до сфери діяльності підрозділу, контролює їх виконання; 3.3.8. готує пропозиції та (або) приймає рішення щодо: розгляду вхідної кореспонденції (п. 3.3.8.3.2); стану організації роботи структурного підрозділу (п. 3.3.8.3.3); 3.3.14. проводить наради з працівниками структурного підрозділу та підвідомчих структурних підрозділів ОДПІ (ДПІ); 3.3.20. взаємодіє зі структурними підрозділами ГУ для прийняття узгодженого рішення; 3.3.23. забезпечує додержання працівниками структурного підрозділу: виконавської дисципліни (п. 3.3.21.1); порядку ведення діловодства (3.3.23.2.); 3.3.28. застосовує електронний цифровий підпис; 3.3.30. приймає участь у роботі комісій, робочих груп; 3.5. здійснює контроль за повнотою і достовірністю звітних показників, наявних в інформаційній системі органів ДФС в частині: сум грошових зобов`язань, узгоджених у порядку адміністративного та судового оскарження, у межах компетенції.

Пунктом 3.11 розділу 3 Положення визначено, що начальники відділів супроводження судових спорів з питань адміністрування податку на додану вартість мають право, за погодженням з начальником юридичного управління, підписувати документи щодо узгодження результатів перевірок та документи, пов`язані із супроводженням справ у судах.

Розділом 4 Положення про Управління визначено права начальника юридичного управління, зокрема право: представляти інтереси ДФС в органах державної влади, місцевого самоврядування, у відносинах з фізичними та юридичними особами з питань, що належать до компетенції Управління, за дорученням керівництва; вимагати від працівників Управління чіткого, своєчасного та якісного виконання обов`язків, передбачених чинним законодавством України про працю, положеннями та одержувати від структурних підрозділів ДФС та його територіальних органів інформацію і матеріали, необхідні для виконання покладених на Управління завдань і функцій; користуватися у встановленому порядку інформаційними ресурсами ДФС, комп`ютерними мережами і базами даних, у тому числі з обмеженим правом доступу за наявності відповідно оформленого допуску; підписувати листи (документи) з питань та в межах, що належать до компетенції Управління; отримувати від посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області всі документи, необхідні для виконання завдань і функцій, покладених на юридичне управління, згідно з цим Положенням.

Крім того, пунктом 5.1. Розділу 5 Положення визначено, що за невиконання завдань і функцій (обов`язків), передбачених цим Положенням, начальник юридичного управління несе відповідальність у порядку, встановленому законодавством.

При цьому, встановлено, що начальник відділу правового супроводження перевірок з питань адміністрування ПДВ управління правової роботи (юридичного управління) ОСОБА_17 (безпосереднім керівником якого з 23.02.2016 був ОСОБА_7 ), який мав довіреність на представництво інтересів Західної ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області по справі № 820/3918/15 та який мав можливість безперешкодного внесення відомостей щодо ухвалення судового рішення ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2015 у справі №820/3918/15 до АІС «Суди», будучи згідно даних АІС «Суди» відповідальним юристом за ведення судової справи № 820/3918/15, 17.12.2017, перебуваючи у невстановленому місці, отримавши ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 та від 07.12.2015 у справі №820/3918/15, маючи відповідну технічну можливість, а також маючи у своєму прямому підпорядкуванні достатню кількість підлеглих працівників, умисно не вніс до АІС «Суди» ІС «Податковий блок» відомості щодо винесення Харківським апеляційним адміністративним судом ухвал від 03.12.2015 та від 07.12.2015 тим самим приховавши ці ухвали, а також не вніс відповідні відомості щодо повернення апеляційної скарги Західної ОДПІ у м. Харкові ГУ ДФС у Харківській області та закриття провадження у справі № 820/3918/15 до розділу «Результат розгляду справи» АІС «Суди» ІС «Податковий блок». При цьому, позначку щодо закриття справи та щодо закінчення судового провадження у справі № 820/3918/15 проставлено в розділі «Результат розгляду справи» АІС «Суди» ІС «Податковий блок» відповідальним юристом ОСОБА_17 лише 10.01.2017.

Таким чином, внаслідок тривалого, у період з 17.12.2015 по 10.01.2017, умисного перешкоджання ОСОБА_17 виконанню постанови Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2015, шляхом невнесення відомостей про закінчення провадження у справі № 820/3918/15 до АІС «Суди» ІС «Податковий блок» та своєчасного ненадання Західній (Центральній) ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області інформації про набрання законної сили вказаною постановою суду, а також внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, безпосереднім керівником ОСОБА_17 - начальником юридичного управління ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_7 , який у період часу з 23.02.2016 по 10.01.2017 допустив бездіяльність, яка полягала у не здійсненні контролю за повнотою і достовірністю внесення підлеглими працівниками відомостей щодо стану судового розгляду у справі № 820/3918/15 та № 820/1302/16 до АІС «Суди»; ненаданні обов`язкових до виконання вказівок підлеглому ОСОБА_17 щодо негайного внесення до АІС «Суди» ІС «Податковий блок» відомостей щодо результатів судового розгляду у справі № 820/3918/15; ненаданні членам робочої групи ГУ ДФС у Харківській області з питань доцільності/недоцільності оскарження судових рішень, прийнятих не на користь органів ДФС, інформації щодо набрання законної сили постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2015 у справі № 820/3918/15; безпідставному орієнтуванні членів робочої групи ГУ ДФС у Харківській області з питань доцільності/недоцільності оскарження судових рішень на прийняття рішення щодо доцільність оскарження судових рішень у справах № 820/3918/15 та № 820/1302/16, враховуючи відсутність судової перспективи, Західна (Центральна) ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області втратила можливість своєчасно відшкодувати ТОВ «Престиж Авто Сіті» ПДВ за червень 2014 року у розмірі 4 238 319,0 грн. до моменту зміни порядку такого відшкодування 01.04.2017 .

При цьому, чинним законодавством визначено відповідальність контролюючого органу за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Тобто, виходячи з приписів п.200.23 ст.200 ПК України, якою саме і передбачена відповідальність контролюючого органу за невідшкодування платникам податку на додану вартість у вигляді сплати пені на суму бюджетної заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ (встановленої як на момент виникнення пені, так і протягом строку дії пені, включаючи день її погашення) - пеня починає нараховуватися з моменту, коли бюджетне відшкодування набуває статусу заборгованості, та нараховується протягом строку не відшкодування заборгованості з бюджету включаючи день перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 по справі №820/3642/17 задоволено позов ТОВ «Престиж Авто Сіті» до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова, Управління ДКС України у Шевченківському районі м. Харкова про стягнення заборгованості. Згідно вказаного судового рішення, з Державного бюджету України, в особі Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова, на користь ТОВ «Престиж Авто Сіті», у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, стягнуто пеню за період з 15.12.2015 по 16.08.2017 в сумі 1 370 149 (один мільйон триста сімдесят тисяч сто сорок дев`ять) грн. 83 коп. Рішення суду набрало законної сили 24.01.2018 та виконано, шляхом перерахування УДКСУ у Холодногірському районі м. Харкова вказаної суми бюджетних коштів на банківський рахунок, відкритий ТОВ «Престиж Авто Сіті» в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313).

Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 у справі № 820/1749/18 задоволено позов ТОВ «Престиж Авто Сіті» до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова, Управління ДКС України у Шевченківському районі м. Харкова про стягнення заборгованості. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова на користь ТОВ «Престиж Авто Сіті», у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню за період з 23.08.2017 по 28.02.2018 в сумі 363 821 (триста шістдесят три тисячі вісімсот двадцять одну) грн. 95 коп. Рішення суду набрало законної сили 19.07.2018 та виконано, шляхом перерахування УДКСУ у Холодногірському районі м. Харкова вказаної суми бюджетних коштів на банківський рахунок, відкритий ТОВ «Престиж Авто Сіті» в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 у справі № 2040/7346/18 задоволено позов ТОВ «Престиж Авто Сіті» до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова про стягнення заборгованості. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова на користь ТОВ «Престиж Авто Сіті», у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню за період з 01.03.2018 по 31.08.2018 в сумі 436797,48 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 03.04.2019 та на даний час виконано, шляхом перерахування УДКСУ у Холодногірському районі м. Харкова вказаної суми бюджетних коштів на банківський рахунок, відкритий ТОВ «Престиж Авто Сіті» в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313).

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі № 520/2840/19 задоволено позов ТОВ «Престиж Авто Сіті» до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова про стягнення заборгованості. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова на користь ТОВ «Престиж Авто Сіті», у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню за період з 01.09.2018 по 30.04.2019 в сумі 603768,86 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 15.10.2019 та виконано, шляхом перерахування УДКСУ у Холодногірському районі м. Харкова вказаної суми бюджетних коштів на банківський рахунок, відкритий ТОВ «Престиж Авто Сіті» в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313).

ТОВ «Престиж Авто Сіті», шляхом надання на адресу УДКСУ у Холодногірському районі м. Харкова виконавчого листа, отримало на банківський рахунок, відкритий ТОВ «Престиж Авто Сіті» в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313) бюджетне відшкодування податку на додану вартість за червень 2014 року у розмірі 4 238 319,00 грн.

Отже, внаслідок неналежного виконання начальником юридичного управління ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_7 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, державі заподіяно майнової шкоди у вигляді стягнення пені у загальному розмірі 2774538,12 грн., у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням Західною (Центральною) ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області податку на додану вартість на користь ТОВ «Престиж Авто Сіті», яка у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто що спричинило тяжкі наслідки.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України, а саме як неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки (т.1 а.с. 317-342).

26.02.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

26.02.2020 слідчий другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 за погодженням прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 на думку ініціатора клопотання з таких причин:

особисте зобов`язання - у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину у сфері службової діяльності та обрання такого запобіжного заходу може зашкодити встановленню об`єктивної істини, зокрема дозволить в подальшому впливати на ще не допитаних у кримінальному провадженні свідків, використовуючи можливість вільного пересування поза місцем проживання у нічний час;

особиста порука - на адресу ТУ ДБР у м. Полтаві та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_7 ;

застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

За ст.177 КПК України підставою, застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

Прокурор в суді першої та апеляційної інстанцій не довів наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ч.2 ст.194 КПК України є імперативною нормою і чітко регламентує, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1ст. 194 КПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Слідчий суддя дійшов до правильного висновку, про наявність обґрунтованої підозри, оголошеної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що підтверджується вагомими доказами, зокрема: заявою директора ТОВ «Престиж Авто Сіті» ОСОБА_18 від 14.11.2017 про вчинений злочин; заявою представника ТОВ «Престиж Авто Сіті» - адвоката ОСОБА_19 про визнання потерпілим; протоколом допиту світка ОСОБА_18 ; постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2015 у справі № 820/3918/15, з відміткою про набрання законної сили 07.12.2015; рапортом начальника відділу СОПДР Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_20 № 107вн/03 від 20.02.2019 про виявлення кримінального правопорушення; протоколом огляду інформації, наявної на веб-сайті Єдиного реєстру судових рішень щодо розгляду судових справ № 820/3918/15 та №820/1302/16; протоколом тимчасового доступу до речей і документів Управління ДКС України у Холодногірському районі м. Харкова від 10.04.2019 та від 30.01.2020, з додатками; протоколом тимчасового доступу до речей і документів ГУ ДФС у Харківській області від 11.02.2020; протоколом огляду від 17.01.2020, з додатками; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 09.12.2019, з додатками; даними протоколів допиту свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які є доведеними слідчим, і те, що органом досудового розслідування не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_7 - заступник начальника ГУ ДПС у Харківській області,має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, раніше не судимий, процесуальні обов`язки, як підозрюваний не порушує.
Щодо доводів прокурора про безпідставне не врахування слідчим суддею ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що слідчим суддею правильно не враховано даний ризик, оскільки слідчим даний ризик у клопотанні про застосування запобіжного заходу не зазначений, як існуючий.
З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Прокуратури Харківської області ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2020 щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4