Справа № 946/1815/20
Провадження № 1-кп/946/408/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору

27 березня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілої не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без її участі.

Суть питання, що вирішується
1.Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 24 березня 2020 року, ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Встановлені судом обставини
2.У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 висловив думку про можливість призначення судового розгляду.

3.Захисник ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечив проти призначення судового розгляду, зазначивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, у зв`язку з тим, що в обвинувальному акті наведена правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за висунутим ОСОБА_3 обвинуваченню, тобто не відповідає ч. 2 ст. 186 КК. У зв`язку з цим захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору для виправлення вказаних недоліків.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
4.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК.

5.Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

6.Згідно положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

7.Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

8.Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

9.Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК.

10.Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

11.Суд звертає увагу, що правова кваліфікація кримінального правопорушення має відповідати не тільки посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а й змісту відповідного закону.

12.Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає посиланню на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та змісту цієї частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

13.Так, у правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , зазначене посилання на ч. 2 ст. 186 КК за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, щодо особи похилого віку.

14.Диспозиція ж ч. 2 ст. 186 КК передбачає відповідальність за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
15.Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК, зазначена така кваліфікуюча ознака (щодо особи похилого віку), яка відсутня в диспозиції ч. 2 ст.186 КК.

16.Таким чином, правова кваліфікація злочину, що зазначена в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 , не відповідає посиланню на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 2 ст. 186 КК.

17.Здійснення судового розгляду за обвинувальним актом за наявності вказаних протиріч щодо викладу правової кваліфікації та посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме обвинувачення за неіснуючим поєднанням частини статті КК та правової кваліфікації, суперечить вимогам ст. 2 КПК, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципу верховенства права, закріпленому в ст. 8 КПК, та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню під час судового провадження.

18.Так, Європейський суд з прав людини (далі Суд) у рішенні від 26.06.2008 р. у справі «Ващенко проти України» зазначив: ««обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентними органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру» (п.51).

19.У справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. Суд зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Ав-стрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

20.Отже, недоліки, які перешкоджають судовому розгляду зазначення неіснуючого поєднання посилання на частину статті КК та правової кваліфікації (п.п. 11 16 ухвали), підлягають виправленню прокурором, що сприятиме реалізації завдання кримінального провадження.

21.Вказані недоліки обвинувального акту можуть бути усунуті на стадії підготовчого провадження тільки шляхом повернення обвинувального акта відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, оскільки на стадії підготовчого провадження відповідно до Глави 27 КПК суд має виключний перелік повноважень, передбачених цією главою, і виправляти недоліки обвинувального акту на цій стадії шляхом зміни обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 338 КПК, не передбачено.

22.Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, суд дійшов висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 314 316, 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

2.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1