ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/741/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора , що полягає у нерозгляді клопотання від 23 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004940, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Дарницького районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у нерозгляді клопотання від 23 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004940, яка передана в провадження слідчого судді ОСОБА_4

ОСОБА_3 05 лютого 2020 року надано до суду заяву про відвід судді ОСОБА_4 , посилаючись на те, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді.

В судове засідання заявник та слідчий суддя не з"явилися, про дату час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, вивчивши заяву про відвід, її доводи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суддя місцевого суду здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом (ст. 23 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є відповідні рішення, що будуть наведені далі, гарантоване статтею 6 § 1 право на справедливий судовий розгляд вимагає, аби будь - яка справа розглядалась встановленим законом «незалежним і безстороннім судом». Між поняттями незалежності і об`єктивної безсторонності існує тісний зв`язок. Тому питання їх дотримання Суд часто розглядає сукупно (Findlay проти Сполученого Королівства, § 73).

Стаття 6 § 1 вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб ( Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93 ).

У рамках суб`єктивного підходу Суд завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне ( Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 119; Hauschildt проти Данії, § 47).

Для того, щоб вирішити, чи у даній справі є правомірні підстави сумніватись в неупередженості судді, слід взяти до уваги думку скаржника, якій, проте, не можна надавати вирішальної ролі. Визначальною є потреба встановити, чи його оцінка може вважатись об`єктивно виправданою (Ferrantelli і Santangelo проти Італії, § 58; Padovani проти Італії, § 27).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5 - 15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року у справі № 5 - 15п12 ).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положенням ст. 75 КПК України визначені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на яку посилається заявник, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень п. 4 та 5 ч. 1 ст. 75 КПК України наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, а також у випадках порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи, не виключають можливість його участі у розгляді такої справи.

Проте, заявник не навів жодної обґрунтованої обставини, передбаченої Кримінально - процесуальним законом для відводу слідчого судді ОСОБА_4 .

Відповідно, дійсних обставин щодо особистої зацікавленості або упередженості судді при розгляді зазначеної вище справи, заява про відвід не містить.

Водночас, пов"язувати сформовану правову позицію слідчого судді щодо розгляду одного провадження по відношенню до іншого не можна, оскільки кожне провадження є індивідуальним, що не може бути підставою для застосування п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, та як наслідком, відводу такого слідчого судді.

Суд вважає за необхідне зазначити, що подання заяви про відвід повинно містити обставини, які б поза розумним сумнівом могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді, однак заявником такі підстави у заяві не наведено.

Враховуючи, те що підстав для відводу слідчого судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України у заяві про відвід не наведено, таких підстав не встановлено й під час розгляду заяви про відвід, тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні такої заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, з урахуванням Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у нерозгляді клопотання від 23 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004940, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: