ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000857 від 21 червня 2019 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , а також в його інтересах адвоката ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клішківці, Хотинського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.05.1999 року за ст.142 ч.2, ст. 215-3 ч.2, ст. 1 87 ч 1. ст. 145 ч. 1, ст. 193 ч.3, 42 КК України на 2 роки позбавлення воді з конфіскацією майна; 2) вироком Першотравневого районного

суду м. Чернівці від 06.02.2003 року ст. 309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі; 3) вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 20.10.2009 року за ст.358 ч.3 КК України до 1 року позбавлення волі; 4) вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.08.2010 року за ст. 190 ч.2. ст. 358 ч.2, 358 ч.3, ст. 70, ст. 70 ч.4 КК України до 2 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна; 5) вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.10.2016 року за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі; 6) вироком Садгірського районного

суду м. Чернівці від 05.03.2018 року за ст. 198, 396, 70 КК України до 3 місяців арешту; 7) вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.07.2019 року за ст. 185 ч. 2 КК України у до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на один рік;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ЄУНСС: 725/4367/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Номер провадження: 11-кп/822/263/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 Категорія: ч.2 ст.186 КК України
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 березня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено обрану - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено відраховувати з моменту його затримання 24 липня 2019 року 11 год. 00 хвилин.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 1099,07 грн.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.07.2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік визначено до самостійного виконання.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_7 20.06.2019 року близько 15.00 год., перебуваючи на території ОКУ «Обласна дитяча клінічна лікарня», що по вул. Руській, 207 в м. Чернівці, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, підійшов до вікна палати № 2, яка розташована на першому поверсі, через незачинене вікно, незважаючи на присутність потерпілої ОСОБА_9 , яка знаходилась в палаті біля вікна, шляхом ривка, відкрито, повторно, умисно викрав жіночу сумку, вартістю 500 гривень, в якій знаходився гаманець, вартістю 200 гривень з грошовими коштами в сумі 10000 гривень та після вчинення злочину почав втікати та на зауваження потерпілої ОСОБА_9 , яка його наздоганяла, не реагував. В подальшому ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 10 700 гривень.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 , а також в його інтересах адвокат ОСОБА_6 , кожний окремо, подали апеляційні скарги.

В своїх апеляціях адвокат ОСОБА_6 , а також обвинувачений ОСОБА_7 просять вирок районного суду скасувати, виправдавши ОСОБА_7 у інкримінованому злочині.

Свої апеляційні вимоги апелянти обґрунтовують тим, що суд 1 інстанції при винесені обвинувального вироку безпідставно не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_10 , який зізнався у вчиненні крадіжки сумки у потерпілої ОСОБА_9 .. Під час розгляду справи районним судом було безпідставно повторно не допитано потерпілу ОСОБА_9 з питань проведення слідчого експерименту пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.03.2020р., а також понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про обставини даного слідчого експерименту. Судом під час допиту свідка ОСОБА_13 не було перевірено наявність документів, що підтверджують його особу. Вважає, що районним судом слід було визнати недопустимими доказами: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_14 від 21.06.2020 року, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_15 від 24.06.2020 року, протоколу пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 , копію журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Чернівецького ВП від 23.06.2019р.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

В той же час, на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , та в його інтересах адвоката ОСОБА_6 від прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_16 надійшло заперечення, в якому він не погоджуючись із апеляційними доводами сторони захисту, просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника за безпідставністю, а вирок районного суду у частині його виправдання за ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини зазначені в них та просив виправдати ОСОБА_7 , думку прокурора, який просив подані апеляційні скарги, як необґрунтовані залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 березня 2020 року відповідає вказаним вимогам.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку є правильним, ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 вину у вчиненні грабежу не визнав, просив його виправдати.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його вина об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні районного суду показала, що в червні 2019 року вона перебувала у обласній дитячій клінічній лікарні, що по вул. Руській в м. Чернівці. Близько 15 години невідома їй раніше особа з підвіконня лікарської палати викрала її сумку з особистими речами, грошовими коштами та документами. Вона одразу почала бігти за тією особою з криками повернути викрадене, однак не змогла його наздогнати. Тією особою, яка викрала її сумку з речами був обвинувачений ОСОБА_7 , якого вона впізнає як в даному судовому засіданні, так і впізнавала на досудовому розслідуванні під час проведених з нею слідчих дій, оскільки коли обвинувачений викрадав її сумку вона чітко запам`ятала його обличчя. Вчиненим злочином їй було завдано матеріальної шкоди на суму 10700 грн.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 кожен окремо в судовому засіданні суду 1 інстанції пояснили, що у червні 2019 року були присутні в якості понятих при проведенні слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої, яке відбувалося у райвідділі поліції. Під час проведення даної слідчої дії потерпіла впізнала серед 4-х осіб чоловічої статі обвинуваченого ОСОБА_7 , який за її словами викрав у неї сумку. На потерпілу та на них жодного тиску з боку працівників поліції не було. Зауважень до проведення даної слідчої дії також не було.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду 1 інстанції пояснила, що у червні 2019 року перебувала разом дитиною на лікуванні в обласній дитячі лікарні і приймала участь у проведенні слідчої дії впізнання особи за фотознімками, під час якої беззаперечно впізнала особу чоловічої статі, який в той день перебував на території лікарні, проходив декілька разів протягом 30-40 хвилин під її вікнами. При пред`явленні особи для впізнання в червні місяці 2019 року вона вказала на конкретне фото тієї особи, оскільки була переконана, що то був саме той чоловік.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду 1 інстанції пояснила, що у червні 2019 року перебувала разом дитиною на лікуванні в обласній дитячі лікарні і приймала участь у проведенні слідчої дії впізнання особи за фотознімками, під час якої впізнала особу чоловічої статі, який в той день перебував на території лікарні, розмовляв по мобільному телефону, був з бородою та у чорній кепці. Слідчий пред`являв для впізнання 4 фото осіб чоловічої статі, серед яких були і чоловіки з бородою. Обвинуваченого за фотознімками впізнала одразу, оскільки добре його запам`ятала. Протокол підписала особисто, оскільки все що відбувалося під час даної слідчої дії відповідало дійсності, в інших учасників зауважень не було.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 кожна окремо суду 1 інстанції пояснили, що працюють в дитячій лікарні, і у червні 2019 року були присутні в якості понятих при проведенні слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка. Під час проведення даної слідчої дія свідок впізнала серед 4-х фотокарток особу чоловічої статі, яка викрала сумку з грошовими коштами у потерпілої. На свідка та на них жодного тиску з боку працівників поліції не було. Зауважень до проведення даної слідчої дії також не було.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 кожен окремо районному суду пояснили, що влітку 2019 року були присутні в якості понятих при проведенні слідчої дії. За результатами слідчої дії був складений протокол, де все відображене відповідало дійсності про що всі учасники підтвердили своїм підписом. Зауважень до проведення даної слідчої дії та до складеного протоколу не було.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що влітку 2019 року був присутнім в якості понятого при проведенні слідчої дії впізнання за фотознімками. Під час цієї слідчої дії працівники поліції пред`явили особі фото і вона впізнала одного з тих чоловіків. За результатами слідчої дії був складений протокол, де все відображене відповідало дійсності про що всі учасники підтвердили своїм підписом. Зауважень до проведення даної слідчої дії та до складеного протоколу не було.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні районного суду письмовими доказами по справі, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 20.06.2019 року із якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 звернулася 20.06.2019 року о 20 год. 06 хв. до правоохоронних органів із заявою про те, що перебуваючи по вул. Руській 207 в м. Чернівці, невстановлена особа відкрито заволоділа її сумкою в якій були кошти в сумі 10000 грн., дві банківські картки, дисконтні картки, чим сприщила їй матеріальну шкоду (т.1 а.с.9); протоколом огляду місця події від 20.06.2019 року з фото таблицями із якого вбачається, що слідчий Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області в присутності понятих за участю потерпілої ОСОБА_9 та спеціаліста ОСОБА_23 інфекційне відділення «Обласної дитячої лікарні», яке розташоване за адресою м. Чернівці вул. Руська 207. (т.1 а.с.10-15); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.06.2019 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_14 у присутності понятих серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох осіб чоловічої статі впізнала чоловіка на фотознімку № 3, якому жінка кричала і просила зупинитися ( т.1 а.с. 25-27); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.06.2019 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_15 у присутності понятих серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох осіб чоловічої статі впізнала чоловіка на фотознімку № 3, який 20.06.2019 року перебував біля вікон лікарні та поводив себе підозріло (т.1 а.с. 32-33); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.06.2019 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 у присутності понятих серед пред`явлених їй чотирьох осіб чоловічої статі впізнала чоловіка під №1 ОСОБА_7 , який 20.06.2019 року з підвіконня відкрито викрав її сумку. Дану особу впізнала за формою обличчя (т.1 а.с. 37-39).

Зазначені докази повністю узгоджуються між собою та не суперечать один одному. В ході розгляду кримінального провадження у районному суді не виявлено жодних обставин, які б ставили під сумнів достовірність та допустимість вказаних доказів.

Таким чином висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та підтверджуються належними та допустимим доказами, які досліджені судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 94 КПК України.

Апеляційні доводи адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд 1 інстанції при винесені обвинувального вироку безпідставно не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_10 , на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Так, з метою перевірки позиції сторони захисту, щодо непричетності ОСОБА_7 до скоєння інкримінованого йому злочину, судом 1 інстанції було викликано та допитано ОСОБА_10 в якості свідка, який суду показав, що викрадення сумки з підвіконня відчиненого вікна на території обласної дитячої лікарні 20.06.2019 року було вчинено ним.

Однак, суд 1 інстанції, на думку колегії суддів, вірно визнав такі показання свідка ОСОБА_10 неправдивими, оскільки вони є неточними щодо обставин вчинення злочину, а також суперечать іншим доказам, зокрема, потерпілої ОСОБА_9 , яка як в ході досудового слідства, так і в суді впізнала ОСОБА_7 , як особу, що вчинила грабіж відносно неї, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які в суді підтвердили обставини, зазначені ними в ході досудового розслідування. Дані докази були досліджені судом та узгоджуються як між собою, так і іншими зібраними по справі доказами, які не викликають у колегії суддів сумнівів щодо їх достовірності, належності та достатності.

Колегія суддів не може визнати обґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_6 щодо проведення впізнання з свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілою ОСОБА_9 з недотриманням норм КПК України, оскільки таке впізнання відбулося з дотриманням вимог ст.228 КПК України з огляду на наступне.

Потерпіла та свідки детально описали події, при цьому їх показання, надані як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду є логічними і послідовними. А тому підстав, ставити їх під сумнів, колегія суддів не вбачає.

Не вважає колегія суддів обґрунтованими апеляційні доводи щодо недотримання вимог ст. 228 КПК.

Як вбачається зі змісту протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, у ньому заповненні усі необхідні графи, та з`ясовані у особи, з якою проводиться вказана процесуальна дія, усі обставини, як того вимагає ст. 228 КПК України.

На переконання колегії суддів, пред`явлені для впізнання на фотокартках особи не містять різких відмінностей і задній план фотокартки не має жодного значення для впізнання особи, оскільки проводиться саме особи, а не обстановки за якої її спостерігали.

Тому підстав визнавати протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_14 від 21.06.2019 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_15 від 24.06.2019 року та протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілої ОСОБА_9 від 27.06.2019 року недопустимими, колегія суддів не вбачає, враховуючи пояснення потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні районного суду, яка безсумнівно та ствердно вказувала на ОСОБА_7 , як на особу, що вчинила відносно неї грабіж, а свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили обставини зазначені ними у протоколі пред`явлення особи для впізнання.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_7 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за корисливі злочини, даний злочин вчинив в період не знятої та непогашеної судимості, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, не працює, за місцем тримання під вартою характеризується позитивно; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Із урахуванням наведеного районний суд вмотивовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, враховуючи всі обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки таке покарання повною мірою відповідає меті покарання визначеного ст. 50 КК України.

Наведені обставини у їх сукупності вказують на доцільність призначення остаточного покарання у вигляді позбавлення волі саме у такому розмірі.

Порушень районним судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , а також в його інтересах адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий: Судді:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3