Провадження № 1-кп/537/108/2020
Справа № 537/574/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2020 р.Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000100 від 17.01.2020року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, не працюючого, маючого на утриманні малолітніх осіб, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій та ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 06.11.1997 Крюківським РС за ч. 1 ст. 229-6 КК України до покарання у виді позбавлення строком 1 рік. З застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочити виконання вироку на 1 рік, штраф 1000 гривень, звільнити із зали суду;

- 18.05.1998 Автозаводським РС за ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік загального режиму. У відповідності до ст. 43 КК України приєднати частину - 6 місяців позбавлення волі по вироку Крюківського РС від 06.11.1997;

- 30.11.1999 Крюківським РС за ч. 2 ст. 196-1, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років строгого режиму з конфіскацією майна;

- 14.02.2005 Криничанський РС за ст. 395 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;

- 22.06.2017 Автозаводським РС за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 11.09.2019 Автозаводським РС за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, -

у вчиненні злочинів передбачених ст.185 ч.2, ст.186 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини за наступних обставин:
Епізод №1
16.01.2020 близько 13 год. 04 хв. ОСОБА_4 перебував поряд із магазином «Фокстрот», що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 44, де помітив на стоянці автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2106», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому на задньому пасажирському сидінні знаходилася жіноча сумочка. Після чого в останнього виник прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, за допомогою викрутки, яку приніс з собою заздалегідь, відчинив двері автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував на стоянці біля магазину «Фокстрот», що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 44, та з заднього пасажирського сидіння автомобіля таємно викрав жіночу шкіряну сумку марки «Sacco», чорного кольору, вартістю 768 грн., в якій знаходилися речі, а саме: механічний зонт марки «Zest», напівавтомат, сірого кольору, вартістю 597,63 грн. та грошові кошти в сумі 5000 грн., що належать потерпілій ОСОБА_5 .

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 6365,63 гривні.

Епізод №2
05.02.2020 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував біля перукарні «Колібрі», що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Велика Набережна, буд. 41-А, де помітив велосипед марки «Decathlon Rockrider», сіро-білого кольору, який стояв на вулиці біля вказаної перукарні та був пристебнутий до металевого паркану велосипедним замком (тросом), після чого в останнього виник прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , рукою відігнув металеву трубу паркану, тим самим зняв велосипедний замок (трос), та сів на велосипед і почав на ньому їхати. В цей час дії ОСОБА_6 були помічені потерпілою ОСОБА_7 , яка вибігла з приміщення перукарні «Колібрі», що за адресою: АДРЕСА_3 , та почала кричати останньому, щоб той повернув їй велосипед. ОСОБА_4 в свою чергу побачив, що за ним біжить потерпіла ОСОБА_7 та став швидше їхати. Незважаючи на це, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаючи, що його дії помітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, відкрито заволодів велосипедом марки «Decathlon Rockrider», сіро-білого кольору, та з місця скоєння злочину зник у невідомому напрямку, чим спричинив матеріального збитку потерпілій ОСОБА_7 на суму 4025 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчинив інкриміновані йому злочини, тому що потрібні були гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст.185ч.2 КК України/епізод №1/, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно;
- за ст. 186 ч.2 КК України / епізод 2/ як відкрите викрадення чужого майна, вчиненому повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючі принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_4 злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вищевикладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 , будучи раніше судимий, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку. Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, вчинив нові злочини в період іспитового строку, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, шкода відшкодована частково, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі.

В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.09.2019 року. Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України, суд не вбачає. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати - особисте зобов*язання.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст..100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

- за ст. 185 ч.2 КК України/епізод 1/ у виді позбавлення волі строком на 2/два/ роки;
- за ст. 186 ч.2 КК України/епізод 2/ у виді 4/чотири/ роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири / роки.
Відповідно до частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.09.2019 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один)місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати - особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі, відповідно до ст.100КПК України, а саме відеозапис на лазерному ком пакт диску (2шт) залишити в матеріалах справи.
Речові докази по справі, відповідно до ст.100КПК України, а саме жіноча сумка, чорного кольору,рожева косметичка, косметичні приладдя,які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити власнику.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського райсуду м.Кременчука ОСОБА_8 від 07.02.2020 року на жіночу сумку, чорного кольору,рожеву косметичку, косметичні приладдя - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1