13.03.2020 363/2291/19

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 31.05.2019 року в кримінальному провадженні № 0000389 щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, несудимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

13.05.2019 року близько 18 год. 50 хв. ОСОБА_4 разом з невстановленою особою, матеріали справи щодо якої виділено в окреме провадження, на автомобілі ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 шляхом вільно доступу заїхали на території ДП «Димерське лісове господарство» в с. Катюжанка по вул. Шевченка, 1, де умисно, спільно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення таємно викрали два металеві стовпи з-під паркану вартістю 6 451 грн. 20 коп., які завантажили до причепу вказаного автомобіля і намагалися вивезти з території підприємства.
Однак викрасти вказане майно та розпорядитися ним на власний розсуд, тобто довести свій злочинний намір до кінця не змогли, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані охоронником підприємства.
31.05.2019 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного вище діяння, а також зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

Представник потерпілого в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України надав прокурору письмову згоду на укладання цієї угоди, який претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Сторони визначили призначення ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України

За змістом угоди підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює і розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для її сторін є:

-обмеження прав прокурора, підозрюваного на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України;

-відмова підозрюваного від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості, прокурор відповідно до ст. 476 КПК України упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та здійснення судового розгляду у межах кримінального провадження в загальному порядку.

Підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює, що умисне невиконання даної угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У суді обвинувачений ОСОБА_4 , цілком розуміючи свої процесуальні права, наслідки укладання та затвердження цієї угоди, а також характер висунутого обвинувачення, погоджуючись з його кваліфікуючими ознаками та визнаючи вину, підтримав умови вказаної угоди і просив про її затвердження. Прокурор та захисник висловилися про затвердження цієї угоди. Суд переконався в добровільності позиції сторін.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, не встановлено.
Суд при затвердженні погодженої міри покарання враховує характер та ступінь вчиненого ОСОБА_4 закінченого замаху на злочин середньої тяжкості, те, що він визнав свою вину, характеризується задовільно, злочин вчини уперше, зі слів має трьох малолітніх дітей щодо яких позбавлений батьківських прав.

Визначене в угоді покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Отже укладена між сторонами угода про визнання винуватості відповідає положенням статей 63, 65, 75, 185 КК України і має бути затверджена.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним згідно ст. 75 КК України встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374, 468-476 КПК України,

ухвалив:

угоду про визнання винуватості укладену 31 травня 2019 року між прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і за цим законом призначити йому узгоджене сторонами покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтиметься до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя