Провадження № 11-кп/4820/189/20
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2019 року обвинуваченому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Хмельницького, з середньою- спеціальною освітою, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому та проживаючому у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому:

-06.03.2006 Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 09.08.2010 Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 04.10.2016 Івано-Франківським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць,

продовжено строк тримання під вартою до 21 лютого 2020 року включно.

Заставу визначену ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного сулу від 31 липня 2017 року в розмірі 80 розмірів прожиткового

мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 720 грн, в разі внесення якої, будуть покладені на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, а саме на домашній арешт, відмовлено.

Задовольняючи клопотання прокурора суд мотивував своє рішення тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватись від суду.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 26 грудня 2019 року та постановити ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного засобу стеження.

При цьому вказує, що є непричетним до інкримінованих йому злочинів.
Прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Суд безпідставно вказав в ухвалі про оголошення ОСОБА_8 у розшук під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений не переховувався від органів слідства. Не зазначено яким чином обвинувачений може впливати на свідків чи знищити будь-які докази. Ризик продовжувати вчинення кримінальних правопорушень є лише припущенням.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції правильно виходив з того, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, які за своїм характером становлять особливу суспільну небезпеку та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років; обвинувачений неодноразово судимий, перебував у розшуку; у справі не з`ясовані всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані свідки, а тому обвинувачений перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду.

Тому суд прийшов до правомірного висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Суд не знайшов підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, оскільки обставини, враховані при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою не змінилися.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_8 , тяжкість злочинів у вчиненні яких він обвинувачується, обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження його ізоляції від суспільства.

У клопотанні прокурора та в ухвалі суду першої інстанції обґрунтована наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, та що лише такий найсуворіший запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам.

Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції та у судовому засідання апеляційного суду прокурор довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому й числі у вигляді домашнього арешту, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 ККПК України.
Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про непричетність до інкримінованих йому злочинів, оскільки апеляційним судом перевіряється лише питання щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Зважаючи на те, що обставини провадження свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів підстав для скасування ухвали суду не знаходить.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2019 року про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: