Справа № 613/1115/17
Провадження № 1-кп/638/473/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених по об`єднаному кримінальному провадженню №0000193 та №0000424 за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000193 та №0000424 за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.309 КК України.

На стадії досудового розслідування обвинуваченим обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, посилаючись на наявність та не зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, мають не зняту та непогашену судимість.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання.

Захисник ОСОБА_8 заперечував, просив змінити підзахисному міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора при цьому просила змінити міру запобіжного заходу на не пов"язаний з тримання під вартою.

ОСОБА_10 не заперечував проти клопотання прокурора.

ОСОБА_9 покладався на розсуд суду.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

При вирішенні клопотань щодо запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Так, відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, особу обвинувачених та ризики наведені прокурором. Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимі, офіційних джерел прибутку не мають, не одружені, дітей не мають, що свідчить про відсутність у останніх міцних соціальних зв`язків, які можуть слугувати стримуючим фактором для забезпечення належної поведінки. Ризики заявлені прокурором, а саме: переховування від суду, зважаючи на суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, можливість продовжити свою злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились та продовжують існувати.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, на підставі доводів викладених вище.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинувачених на 60 днів, оскільки скасування запобіжного заходу або його зміна на більш м`який запобіжний захід є недоцільним, так як не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.
З урахуванням викладеного, не ґрунтуються на дійсних обставинах доводи сторони захисту щодо зменшення на теперішній час ризиків, наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених по кримінальному провадженню № 0000424 за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_10 за ч.3 ст.187, ч.1 ст.309 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного, до 60 діб - до 06 квітня 2020 року.

Відмовити у задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу.

Оголосити перерву у судовому засіданні до 10:00 год. 20 березня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3