Справа № 711/6098/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання: - ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003563 від 29.06.2019 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Котовське, Широкінського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, депутатом, інвалідом, учасником бойових дій та ліквідатором на Чорнобильській АЕС не являється, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-12.12.2007 Городищенським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.315, 76 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки;
- 09.02.2009 Дніпровським районним судом м.Київ за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.71 КК України приєднано 1 рік, до остаточного відбуття покарання 5 років позбавлення волі. 10.08.2013 звільнений по відбуттю покарання;
- 01.10.2013 Городищенським районним судом Черкаської області за ст.395 КК України до позбавлення волі на строк 1 місяць. 12.12.013 звільнений по відбуттю покарання;
- 18.08.2014 року Деснянським районним судом м.Київ за ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 02.10.2017 року звільнений по відбуттю покарання;
- 20.08.2018 року Вишгородським районним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підстав ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 06.09.2019 року Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.186, 71 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

28.06.2019 приблизно о 19 год. 45 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу будинку № 42 що по вул.Різдвяна в м.Черкаси, наблизився до ОСОБА_6 та повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка рукою заволодів золотим ланцюжком 585 проби, чистою масою 4,55 грамів, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/442 від 12.07.2019 станом на 28.06.2019 могла складати 3 087, 36 грн., який знаходився на шиї потерпілої. Після чого ОСОБА_5 з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення - зник в невідомому напрямку, чим завдав потерпілій матеріальної школи на вказану суму.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, цивільний позов не визнав. Від дачі показів відмовився.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , надала суду покази, що 28.06.2019 року в вечірній час, близько 19-40 год., саме сіріло, вона разом зі свої трирічним племінником рухалася по вул. Різдвяній в напрямку будинку № 42 в м.Черкаси до її сестри. В цей час вона тримала дитину за руку і розмовляла з нею, а в іншій руці вона тримала жіночу сумку та дитячий рюкзак. Назустріч їй ішов невідомий чоловік, на якого вона особливо не звертала уваги, оскільки була зайнята дитиною. В той час, як вона саме відволіклася на дитину, а потім підняла голову, то в цей час побачила перед собою чоловічу руку, яка ривком зірвала з її шиї золотий ланцюжок. Все відбулося миттєво. Після ривка невідомий чоловік побіг і вона, залишивши дитину біля дороги, побігла за нападником. Вся подія відбувалася в районі 9 школи. Коли вона перебігла дорогу, то зустріла зовсім незнайомого чоловіка, якому пояснила ситуацію та попросила наздогнати нападника. Хлопець побіг за нападником, проте так і не повернувся. Вона повернулася до дитини. Ланцюжок був золотий приблизно 4,5 грама, не довгий. Даний ланцюжок був подарунок досить дорогої людини, а тому він мав для неї особливе значення. Під час досудового розслідування за її участі проводилося впізнання особи за фотознімками. В ході даного експерименту слідчим їй було пред`явлено 4 фотознімка, з яких на одному вона вказала на нападника, ним виявився обвинувачений ОСОБА_5 . В якусь мить вона його все-таки розгледіла нападника, а тому могла чітко впізнати його: по статурі, кольору шкіри, одягу волоссю і загальних рисах. Наразі ланцюжок їй не повернули. Вважає, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 завдав їй як матеріальну так і моральну шкоду, а тому свій цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3087,36 грн. та 5000 грн. підтримує в повному обсязі. Вважає, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 їй завдано значної моральної шкоди, оскільки після нападу вона боїться ходити на самоті. Під час самої події їй прийшлося залишити малолітню дитину біля проїжджої частини, в результаті чого в неї зіпсувалися родинні відносини з сестрою та її чоловіком. Крім того, в результаті отриманого стресу, вона не могла працювати у звичному режимі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , надав суду покази, що обвинувачений по справі ОСОБА_9 це його давній знайомий, якого він знає протягом тривалого часу. В кінці червня 2019 року ОСОБА_9 звернувся до нього з проханням закласти в ломбард золотий ланцюжок на його документи, так як своїх у нього не було. На його питання де він взяв цей ланцюжок, ОСОБА_10 сказав, що «отработал цепочку у женщины», крім того ланцюжок був порваний. Він взяв вказану річ і відніс її в ломбард «Комод», що по на розі проспекту Хіміків та вул.Рози Люксембург в м.Черкаси та заклав під свої документи. За ланцюжок отримав 2700 гривень. Гроші віддав ОСОБА_11 за що отримав від нього грошову винагороду 500-600 гривень. Під час того, як ніс ланцюжок до ломбарду розумів, що він крадений так як він був порваний. В подальшому під час досудового розслідування, слідчим було проведено впізнання предмету, за його участі, під час якого він впізнав ланцюжок, оскільки чітко запам`ятав його плетіння. Також під час досудового розслідування за його участі проводилося впізнання особи за фотознімками. В ході даного експерименту слідчим йому було пред`явлено 4 фотознімка, з яких на одному він вказав на ОСОБА_5 , як на особу, на прохання якої він заклав в ломбард золотий ланцюжок.
В судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:
- протокол огляду місця події від 28.06.2019 року, згідно якого в ході огляду місця події встановлено, що подія відбулася біля будинку № 42 по вул. Різдвяній в м..Черкаси, вздовж проїжджої частини;
- відповіддю на запит Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, повного товариство «Ломбард «Комод» ОСОБА_12 і компанія» від 05.07.2019 року вих. № 2928, згідно якого станом на 05 липня 2019 року за даними облікової та реєстраційної системи Повного Товариства «Ломбард «Комод» ОСОБА_12 і Компанія громадянин України ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зазначений в запиті, звертався до відокремленого підрозділу «Ломбардного відділення № 68 Повного товариства «Ломбард «Комод» ОСОБА_12 і Компанія», що знаходиться за адресою: 18028, Черкаська обл., місто Черкаси, Соснівський район, проспект Хіміків будинок 30/4 для отримання фінансових кредитів під заклад майна згідно додатку, а саме: мобільного телефону Alkatel 4027Dс/н67587 за який видано 300 гривень; юв.: ланцюг (золото-585-4.55/450) за який видано 2700 гривень; мобільний телефон Nokia RM-969 с/н НОМЕР_1 за який видано 200 грн.;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2019 року, згідно якого гр. ОСОБА_8 , 1986 р.н. на фото № 2 впізнає знайомого ОСОБА_5 , який 29.06.2019 року попрохав його закласти на його паспорт золотий ланцюжок до ломбарду «Комод», що по проспекту Хіміків;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2019 року за участю ОСОБА_8 , 1986 р.н. в ході якого на пред`явлених фото впізнає виріб, який заклав до ломбарду на прохання ОСОБА_5 , а саме: золотий ланцюжок, який він заклав 29.06.2019 року до ломбарду «Комод» який зображений на фото № 2;
- висновком експерта № 8/442 від 12.07.2019 року, згідно якого ринкова вартість ланцюжка 585 проби масою 4,55 грамів, за цінами на брухт дорогоцінних металів станом на 28.06.2019 року могла становити: 3087,36 грн.
Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду, зокрема під час дослідження письмових доказів в провадженні, стороною захисту заявлено клопотання про визнання окремих доказів, а саме: протоколу огляду місця події, показання потерпілої та свідка, фото із золотим ланцюжком, надане потерпілою під час допиту, протокол впізнання особи, протокол впізнання речей, відповідь ломбарду, висновок судової-товарознавчої експертизи - недопустимими.

Судом прийнято до уваги вказане клопотання, проте в ході судового розгляду воно не знайшло свого фактичного підтвердження оскільки:

-в частині недопустимості в якості доказу протоколу огляду місця події від 28.06.2019 року, суд приходить до висновку, що під час проведення огляду місця події було дотримано чинних норм КПК України, а тому доказ є допустимим.

-в частині недопустимості в якості доказів покази потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що вказаний доказ є допустимим, оскільки в ході допиту в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , остання чітко вказує на ОСОБА_13 , як на особу, яка зірвала з її шиї золотий ланцюжок. Крім того, в подальшому під час допиту в якості свідка ОСОБА_8 , останній також вказує на ОСОБА_13 , як на особу від якої він отримав золотий ланцюжок для того, щоб закласти його в ломбард, та який він впізнав в подальшому під час слідчого експерименту.

-фото із золотим ланцюжком, надане потерпілою під час допиту, суд визнає допустимим, оскільки воно підтверджує факт того, що потерпіла володіла золотим ланцюжком, який викрав ОСОБА_5

-в частині недопустимості в якості доказу протоколів впізнання, у зв`язку із наданням доручення слідчим в порядку ст.40 КПК України без уточнення кому саме надається вказане доручення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих дій відповідним оперативним підрозділам, що фактично і зроблено слідчою ОСОБА_14 . Крім того, судом взято до уваги той факт, що потерпіла ОСОБА_6 в ході допиту під присягою чітко вказано на обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу, яка 28.06.2019 року близько 19 год 45 хв зірвала з її шиї золотий ланцюжок. Про що вона вказувала і під час досудового слідства, а тому даний доказ суд визнає допустимим.

-щодо не допустимості в якості доказу відповіді Відокремленого підрозділу «Ломбардного відділення № 68 Повного товариства «Ломбард «Комод» ОСОБА_12 і Компанія», у зв`язку із відсутністю печатки юридичної особи, суд приходить до наступних висновків:

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями» від 23 березня 2017 року було внесено зміни в ряд законодавчих актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Крім того ст.166-24 КУпАП передбачена відповідальність за вимогу посадової особи органу державної влади про наявність на документі, що подається суб`єктом господарювання, відбитка його печатки.

-Також суд приймає до уваги той факт, що під час допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 під присягою, останній підтвердив той факт, що наприкінці червня 2019 року він безпосередньо отримав від свого знайомого ОСОБА_5 золотий ланцюжок, який був порваний, з чого вбачалося, що він викрадений, та ОСОБА_10 особисто повідомив, що він його «Отработал у женщины». Крім того вказаний ланцюжок, в подальшому він впізнав під час слідчої дії проведеної за його участі в ході впізнання предмету за плетінням та зовнішнім виглядом. Тому суд даний доказ визнає допустимим.

-щодо не допустимості висновку експерта, № 8/442 від 12.07.2019 року, слід зазначити що норми КПК України при отриманні органом досудового слідства вказаного доказу дотримані та захисником не вказано, які норми закону порушено, а тому даний доказ є допустимим.

Крім того, при вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів, щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої та свідка, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2. ст.186 КК України - як відрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_5 враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, маючого не погашену судимість, не перебуває на обліках, характеризується посередньо та відповідну санкцію інкримінованої статті, думку сторони обвинувачення щодо застосування до обвинуваченого покарання пов`язаного із позбавлення його волі, думку потерпілої, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 попередження нових злочинів, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді реального позбавлення волі, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення вищезазначеного виду покарання для виховання обвинуваченого.

Призначаючи покарання суд виходить з вимог ч.4 ст.70 КК України, оскільки встановлений судом злочини обвинувачений вчинив до ухвалення вироку Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.09.2019 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186, 71 КК України до 05 (п`яти) років 01 (одного) місяця позбавлення волі.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Дана позиція також викладена уПостанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Цивільний позов ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.128, 129 КПК України. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового розгляду встановлено, що 28.06.2019 року внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , в ході яких останній незаконно заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , а саме золотим ланцюжком, вартість якого згідно висновку експерта № 8/442 від 12.07.2019 року, станом на 28.06.2019 року могла становити: 3087,36 грн., тому суд вважає, що сума матеріальної шкоди доведена в повному обсязі та підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 .
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_6 має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яка полягала в порушенні звичайного способу та укладу життя, душевних стражданнях.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає до повного задоволення та суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 5000 грн., яка є співрозмірною, справедливою і розумною.

Запобіжний захід в рамках кримінального провадження не обирався.

Строк відбуття покарання необхідно рахувати з 06.09.2019 року.

Речові докази в справі відсутні.

Суд також вважає за необхідне, керуючись ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 628,04 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 325, 368-371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком, та за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.09.2019 року - визначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання, у відповідності до ч.4 ст.70 КК України, строк покарання відбутий за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.09.2019 року. Строк відбуття покарання необхідно рахувати з 06.09.2019 року.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_13 3087,36 гривень матеріальної та 5000 гривень моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3087 гривень 36 копійок матеріальної шкоди, та 5000 гривень моральної шкоди, а всього 8087 гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 628,04 грн.

Речові докази по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1