Справа № 297/2419/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000985 від 24.12.2017 року та за №0000774 від 28.10.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючого, судимого вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік, який ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 квітня 2018 року скасований та направлено засудженого для відбування покарання,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:

23 грудня 2017 року приблизно о 21 год. 20 хв., неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , проник на огороджену територію подвір`я вищевказаного будинку, звідки повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав належний ОСОБА_8 жіночий велосипед сірого кольору, вартістю 1 800 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду в розмірі 1 800 грн..

Крім того, 28 жовтня 2019 року приблизно о 21:00 годині, неповнолітній ОСОБА_5 , розбивши скло на вікні, проник в будинок АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_9 , де із тумбочки спальної кімнати повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав, золоту каблучку 585 проби, вагою 9,78 грам, вартістю 6 900,00 грн та золотий перстень 585 проби, вагою 2,18 грам, вартістю 1 538,00 грн, спричинивши останньому матеріальну шкоду в розмірі 8,438 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище та житло.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що в грудні 2017 року, ввечері, точної дати та часу вже не пам`ятає, проник на огороджену територію подвір`я одного з будинків, що по АДРЕСА_2 , звідки викрав жіночий велосипед сірого кольору. Ствердив, що протиправні дії вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, приблизно в кінці жовтня 2019 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, розбивши скло на вікні, проник до одного з будинків, що по АДРЕСА_3 , де із тумбочки спальної кімнати викрав золоту каблучку та золотий перстень.У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв у майбутньому подібного не вчиняти.
Потерпілий ОСОБА_8 , який про день, час та місце судового розгляду кримінального провадження повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду кримінального провадження від нього не надходило.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що приблизно у жовтні 2019 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, за місцем його проживання, з тумбочки спальньої кімнати було викрадено золоту каблучку та перстень. Як пізніше стало йому відомо, дану крадіжку вчинив ОСОБА_5 .. Ствердив, що викрадене йому повернуто, а тому претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого не має, просив суворо його не карати.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_9 та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище та житло є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Те, що ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 133), вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, потерпілий ОСОБА_9 просив обвинуваченого суворо не карати, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.
Те, що ОСОБА_5 вчинив новий умисний злочин маючи судимість за умисний злочин (рецидив злочинів) (а.с. 153-155), а також перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, (а.с. 135-136), суд відповідно до п. 1, п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, враховує, як обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_5 є раніше судимим, до адміністративної відповідальності не притягався, враховуючи спосіб життя обвинуваченого, інформацію, що характеризує його особистість, низький ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим (а. с. 125-127).
Однак, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та конкретні обставини справи, те, що ОСОБА_5 , маючи судимість за умисний злочин, знову вчинив новий умисний злочин (рецидив злочинів), на думку суду свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним та буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
За вищенаведених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства є не можливим.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, який ухвалою Берегівського районного суду від 03 квітня 2018 року скасований та останнього направлено для відбування покарання, суд вважає призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, визначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року (а.с. 153-158).
Разом з тим, суд вважає, строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 17 год. 50 хв. 28 жовтня 2019 року, тобто з моменту його затримання за вироком Берегівського районного суду №297/473/17 від 06 листопада 2017 року.
Згідно звіту Служби у справах дітей Берегівської міської ради від 04 лютого 2020 року, ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю. Визнав свою провину, шкодує про свої дії, у вчиненому розкаюється. Неповнолітній ОСОБА_5 зобов`язується не допускати в подальшому правопорушень. Служба у справах дітей Берегівської міської ради вважає найбільш доцільним заходом, з метою перевиховання ОСОБА_5 передати його під нагляд матері (а.с. 107-109).
Разом з тим, суд вважає, що передання обвинуваченого ОСОБА_5 під нагляд матері є безпідставним, оскільки такий вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а тому, звільнення від відбування покарання із застосування такого примусового заходу виховного характеру, суперечить вимогам 105 КК України.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Речові докази: жіночий велосипед сірого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , суд вважає, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили повернути останньому, як власнику; золотий перстень 585 проби вагою 2,18 грам та золоту каблучку 585 проби вагою 9,78 грам, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , суд вважає, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили повернути останньому, як власнику; пластмасову ручу жовтого кольору, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, знищити (а.с. 145-150).
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
У зв`язку з наведеним, суд вважає стягнути з ОСОБА_5 в користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1 256, 08 грн. (а.с. 151).
Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

засудив:
Визнати винним ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року, 6 (шість) місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді позбавленя волі строком на 4 (чотить) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 17 год. 50 хв. 28 жовтня 2019 року, тобто з моменту його затримання за вироком Берегівського районного суду №297/473/17 від 06 листопада 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1 256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.
Речові докази: жіночий велосипед сірого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили - повернути останньому, як власнику; золотий перстень 585 проби вагою 2,18 грам та золоту каблучку 585 проби вагою 9,78 грам, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили - повернути останньому, як власнику; пластмасову ручу жовтого кольору, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили - знищити.
Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.
Суддя ОСОБА_10