Дата документу 23.01.2020 Справа № 310/8007/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/163/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/8007/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника органу пробації ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 травня 2019 року, якою

відмовлено у задоволенні подання Бердянського МРВ з питань пробації Міністерства юстиції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком, відносно ОСОБА_7 .

Згідно зі змістом ухвали, вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.12.2017 року ОСОБА_7 засуджена за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

06.09.2018 року Бердянський міськрайонний відділ з питань пробації звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення її в місця позбавлення волі для відбування, призначеного судом покарання на тій підставі, що під час перебування на обліку ОСОБА_7 зарекомендувала себе з негативної сторони, обов`язки, покладені на неї, виконувала незадовільно, перебувала у державному розшуку, міняла місце проживання, без поважних причин не являлась на реєстрацію.

В апеляційній скарзі, прокурор зазначає, що ухвала суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Враховуючи зміст подання органу пробації в судовому засіданні підтверджено, що засуджена ОСОБА_7 умисно ухилилась від відбування покарання з випробуванням, та покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України на неї судом не виконала, на шлях виправлення не встала, 12 разів умисно не з`явилась на реєстрацію до органу пробації, 2 рази змінила місце проживання без повідомлення органу пробації та 2 рази оголошувалась в державний розшук.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити подання органу пробації. Скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_7 .

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; засуджену та її захисника, які вважали, що ухвала є законною та обґрунтованою; представника органу пробації, який вважав за необхідне скасувати звільнення ОСОБА_7 та направити її для відбування покарання; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволення подання начальника Бердянського міськрайонного відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання, місцевий суд послався на те, що факти, викладені у поданні органу, не можуть свідчити про небажання засудженої стати на шлях виправлення.

Суд першої інстанції встановив, що згідно довідки від 08.10.2018 року КУ БМР «БТМО» ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 14.08.2018 року по 23.08.2018 року з діагнозом ЧМТ, СГМ, забої м`яких тканин обличчя, вагітність 22 тижні.
Згідно довідки від 19.12.2018 року ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні в пологовому відділенні КУ БМР «БТМО» з діагнозом пологи 11.12.2018 року.
Також суд першої інстанції встановив, що засуджена в період іспитового строку новий злочин не вчинила, виконувала покладені на неї обов`язки, надала пояснення щодо причин неявки на реєстрацію.
Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Проте, матеріалами провадження не доведено факт умисного ухилення ОСОБА_7 від відбування покарання, умисного порушення нею умов призначеного випробування.

Колегія суддів погоджується з тим, що сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_7 вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням її небажанням ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженої для реального відбування покарання.

Матеріалами справи підтверджено, що засуджена ОСОБА_7 не з`являлась на реєстрацію до органу пробації у зв`язку з виникненням життєвих труднощів, а саме відсутність постійного місця проживання, вагітність, пологи. Вказані обставини підтверджені під час апеляційного розгляду, стороною захисту надані довідки з медичної установи про перебування засудженої ОСОБА_7 на лікуванні та під час пологів.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 ухилялася від виконання покладених на неї судом обов`язків є неправильними. Невиконання обов`язків і ухилення від їх виконання хоча і є схожими поняттями, але не є одним і тим самим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, зробленими на підставі аналізу суті і причини невиконання обов`язків, покладених на засуджену ОСОБА_7 вироком суду з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин щодо наявності поважних підстав неприбуття на реєстрацію, у сукупності із відомостями про її особу (не вчиняла правопорушень, які б потягли за собою адміністративні стягнення, а також до кримінальної відповідальності не притягалась) про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вищевказані обставини, остаточний висновок про відсутність підстав для задоволення подання є правильними тому постановлена судом ухвала не підлягає скасуванню через доводи вказані в апеляційній скарзі прокурора.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 травня 2019 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4