ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі-Волинському кримінальне провадження № 0000099 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого у ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Ковель», з професійно-технічною освітою, одруженого, громадянина України, українця, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,
в с т а н о в и в:
У період часу з 14.10.2018 по 01.02.2019, перебуваючи на території залізничної станції «Ізов» «Львівська залізниця», яка розташована за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Рокитниця, вул. Привокзальна, 3, свідомо, заздалегідь не обіцяно, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 придбав у машиніста тепловозу підрозділу «Локомотивне депо Ковель» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_6 дизельне паливо в об`ємі 1033 літри, достовірно знаючи, що вказані нафтопродукти одержані злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме незаконно злиті вказаним машиністом тепловозу з паливного баку тепловозу, та привласнені.
Зокрема, 14.10.2018, близько 09 год. 00 хв., перебуваючи на території залізничної станції «Ізов» «Львівська залізниця», ОСОБА_4 , заздалегідь не обіцяно, придбав 150 літрів дизельного палива у машиніста тепловозу ОСОБА_6 за ціною 22 грн. за 1 літр на загальну суму 3000 грн., достовірно знаючи, що вказані нафтопродукти незаконно злиті з паливного баку тепловозу, та привласнені.
Він же, 15.10.2018, близько 17 год. 00 хв., перебуваючи на території залізничної станції «Ізов» «Львівська залізниця», заздалегідь не обіцяно, повторно придбав 233 літри дизельного палива у машиніста тепловозу ОСОБА_6 за ціною 20 грн. за 1 літр на загальну суму 4660 грн., достовірно знаючи, що вказані нафтопродукти незаконно злиті з паливного баку тепловозу, та привласнені.
Він же, 16.01.2019, близько 17 год. 20 хв., перебуваючи на території залізничної станції «Ізов» «Львівська залізниця», заздалегідь не обіцяно, повторно придбав 400 літрів дизельного палива у машиніста тепловозу ОСОБА_6 за ціною 20 грн. за 1 літр на загальну суму 8000 грн., достовірно знаючи, що вказані нафтопродукти незаконно злиті з паливного баку тепловозу, та привласнені.
Він же, 01.02.2019, близько 14 год. 35 хв., перебуваючи на території залізничної станції «Ізов» «Львівська залізниця», заздалегідь не обіцяно, повторно придбав 250 літрів дизельного палива у машиніста тепловозу ОСОБА_6 за ціною 20 грн. за 1 літр на загальну суму 5000 грн., достовірно знаючи, що вказані нафтопродукти незаконно злиті з паливного баку тепловозу, та привласнені.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 198 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування та в ході підготовчого судового засідання добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Обвинувачений ОСОБА_4 діючи добровільно, без застосування насильства та примусу, погроз, 20.01.2020 р. уклав із прокурором угоду про визнання винуватості.
Прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 198 КК України, а також покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1177 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20009 грн.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також такі обставини як відсутність тяжких наслідків вчинення злочину, відсутність судимостей, перебування дружини на утриманні обвинуваченого, яка є особою з інвалідністю 3 групи, позитивна характеристика за місцем проживання та роботи, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та свідчать про наявність підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого виду основного покарання, ніж передбачено санкцією ст. 198 КК України, а саме у виді штрафу.
В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також вимогам ст. 198 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та опитавши сторони угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для затвердження судом угоди про визнання винуватості.
Судом з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_4 цілком зрозумілі його права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, дані наслідки йому зрозумілі.
Після наданих роз`яснень обвинувачений та його захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди під час судового засідання суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Скасувати арешт майна.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 474, 475 КПК України, суд,
ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 січня 2020 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України та призначити із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді щтрафу в розмірі 1177 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20009 гривень.
Речові докази: мобільний телефон марки «Ксіомі» моделі «Redmi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , з двома сім-картками з номерами мобільних телефонів: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 14500 доларів США повернути ОСОБА_4 .

Арешт майна скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1