Справа №519/1157/19
УХВАЛА
12.12.2019 року смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

представника ТОВ «М.В. Карго» адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ТОВ «М.В. Карго» про скасування арешту, накладеного слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси від 02.05.2018р. по кримінальному провадженню №0000335 від 15.04.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання ТОВ «М.В. Карго» про скасування арешту, накладеного слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси від 02.05.2018р. по кримінальному провадженню №0000335 від 15.04.2018р.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 від 02.05.2018р. по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000335 від 15.04.2018р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, накладено арешт на понтон «Goliath 1», який орендований ТОВ «ТІС-Гідротехніка» та перебуває у власності ТОВ «М.В. Карго» із забороною його відчуження. Накладення арешту було обґрунтовано необхідністю збереження речових доказів. Однак з часу арешту вже минуло майже півтора роки, за весь цей час слідчі мали більше ніж достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих дій, в тому числі щодо встановлення наявності і збереження відповідних речових доказів. На теперішній час жодній особі не було пред`явлено ні підозри, ні обвинувачення. На даний час досудове розслідування кримінального провадження №0000335 від 15.04.2018р. здійснюється Лиманським ВП ГУНП в Одеській області. Як зазначено у вищевказаній ухвалі слідчого судді, на території понтону «Goliath 1» 14.04.2018р. проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та зафіксовано сліди кримінального правопорушення, частина з яких була вилучена, а саме два електроди та електрошлак, які вказують, що у підпалубному відсіку понтону проводилися зварювальні роботи. Крім того, 16.04.2018р. в ході додаткового проведення огляду місця події у приміщеннях понтону «Goliath 1» виявлено та вилучено робочу куртку зі слідами механічного пошкодження у вигляді термічних цяток, робочі рукавиці (краги), які призначені для зварювальних робіт, у приміщенні зварювальної будки, на підлозі розташовано два зварювальні апарати. Таким чином, сам по собі понтон не був знаряддям ймовірного злочину та не містить його слідів оскільки слідством вже були вилучені всі матеріали, що містилися на понтоні, які могли свідчити про вчинення злочину. На разі продовження знаходження майна під арештом значною мірою обмежує права власника такого майна. Зняття арешту зумовлено необхідністю відновлення порушених майнових прав ТОВ «М.В. Карго».

В судовому засіданні представник ТОВ «М.В. Карго» адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 не заперечував проти скасування арешту, при цьому пояснив, що всі процесуальні дії проведені, двічі проводився огляд понтону, призначені всі необхідні експертизи, однак просив слідчого суддю зобов`язати ТОВ «М.В. Карго» в разі необхідності проведення подальших додаткових слідчих розшукових дій надати доступ до понтону.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Статтями 167, 168 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 ст.167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченн я збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що понтон «Goliath 1», взагалі не визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000335 від 15.04.2018р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, про що повідомив прокурор ОСОБА_3 .

Як наслідок, зазначене майно не відповідає вимогам, наведеним у ст.98 КПК України, оскільки не являється ні предметом злочину, ні знаряддям його вчинення та не містить жодних відомостей, які б могли бути використані для доведення обставин в рамках зазначеного кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні достеменно встановлено, що на разі потреба у арешті вказаного майна відпала, оскільки огляд понтону двічі проводився, призначені всі необхідні експертизи. Одночасно, слід врахувати і те, що на сьогоднішній день жодній особі не повідомлено про підозру, тому подальше зволікання із вирішенням питання про скасування арешту майна призводить до порушення конституційних прав особи щодо права володіння, користування та розпорядження майном.

Таким чином, з врахуванням думки сторін кримінального провадження, зокрема і прокурора, який не заперечував проти скасування арешту майна, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог прокурора ОСОБА_3 стосовно зобов`язання ТОВ «М.В. Карго» в разі необхідності проведення подальших додаткових слідчих розшукових дій надати доступ до понтону, слідчий суддя зазначає, що не може вийти за межі розгляду клопотання про скасування арешту майна, однак враховує, що представник ТОВ «М.В. Карго» - адвокат ОСОБА_4 запевнив, що такий доступ в разі необхідності буде безперешкодно надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ТОВ «М.В. Карго» про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 від 02.05.2018р. по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000335 від 15.04.2018р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, на понтон «Goliath 1», який перебуває у власності ТОВ «М.В. Карго».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1