ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2101/20 Справа № 182/937/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою до 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового розгляду:
прокурора: ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та змінити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.
В обґрунтування апеляційних вимог, захисник вказує, що розгляд клопотання прокурора відбувся за відсутності ОСОБА_7 .

Також, захисник зазначає, що ОСОБА_7 повідомив у суді, що намірів переховуватися не має, мешкає з дружиною та має з нею спільну дитину. Мати ОСОБА_7 на час обрання запобіжного заходу знаходилась у лікарні та допомогу матері надавав саме обвинувачений.
Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_7 на даний час вже 4 місяці знаходиться під вартою, а судового розгляду не відбувається.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 14 липня 2020 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд врахував наявність таких ризиків, як можливість ухилитися від суду, оскільки ОСОБА_7 вчинив ряд умисних корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, на протязі короткого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі і у разі доведеності його вини у вчиненні зазначених злочинів йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. ОСОБА_7 не має законного джерела доходу, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів з корисливих мотивів і жодна особа, в тому числі і його дружина не виявили бажання поручитися за його належну процесуальну поведінку і взяти на себе зобов`язання утримувати його. До того ж, суду не надано доказів того, що власник житла, за адресою проживання якого захисник просив обрати запобіжний захід, надають свою згоду на спільне з ним проживання, у зв`язку з чим, обґрунтовано існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки вчинення ним крадіжок було джерелом його доходів та перетворилося у спосіб життя.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу (його продовження) здійснюється за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу (його продовження) у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з вимогами ст.ст. 193, 401 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу (його продовження) проводиться за участю обвинуваченого, його захисника, а якщо ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, його участь в судовому засіданні є обов`язковою.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.
З журналу судового засідання вбачається, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 розглядалося за відсутності обвинуваченого. Зазначеним було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , що є безумовною підставою для скасування ухвали суду.

Крім того,при прослуховуванні технічного запису з метою перевірки доводів обвинуваченого встановлено, що запис судового засідання не прослуховується, а тому визнається відсутнім у провадженні, що також свідчить про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону ( ст. 107 КПК ) та є підставою для скасування судового рішення.

Поряд із цим, вирішуючи питання щодо розгляду судом клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 331 КПК України визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 існують обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 обґрунтовані, тоді як доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не знайшли свого підтвердження та не зможуть належним чином забезпечити процесуальну поведінку ОСОБА_7 зважаючи на його дані про особу, відсутність джерела доходу, враховуючи, що єдиним джерелом доходу є злочинна діяльність обвинуваченого.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 , які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, апеляційним судом враховується характер кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зазначене виправдовує тривалість обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині, колегія суддів не вважає обґрунтованими.

Посилання захисника на те, що обвинувачений у судовому засіданні заявляв, що намірів переховуватися не має, спростовуються вищенаведеним, а тому, не приймаються колегією суддів до уваги.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 , майнового і сімейного стану обвинуваченого, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає розмір застави, визначений обвинуваченому судом першої інстанції у сумі 105 100 гривень, таким, що достатньою мірою гарантуватиме виконання ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 14 липня 2020 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у сумі 105100 (сто п`ять тисяч сто) гривень для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду у визначений час;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
У разі внесення застави у розмірі визначеному ухвалою судді щодо особи стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою уповноважена службова особа місця ув`язнення повинна роз`яснити обвинуваченому його обов`язки і наслідки їх невиконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4