Справа № 303/3215/20
Провадження № 1-кп/303/571/20
ряд. стат. звіту № 98
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2020 року за № 0001246, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2020 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт та угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
На підставі обвинувального акту судом встановлено, що 14 червня 2020 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля торгівельного центру «Епіцентр» по вул. Лавківська, 1 «Д» в м.Мукачево, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою шахрайського заволодіння чужим майном, шляхом обману, яке виразилось у проханні, адресованому ОСОБА_6 тимчасового користування її мобільним телефоном та його подальшого повернення під приводом здійснити телефонний дзвінок другові, виманив у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон марки «HUAYEI», моделі Y5, чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта становить 1800,00 гривень, після чого з вказаним мобільним телефоном зник та користувався ним до моменту вилучення працівниками поліції.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.
19 червня 2020 року між прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості. Дану угоду прокурором ОСОБА_3 подано разом з обвинувальним актом.
У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, потерпілою надано письмову згоду на укладення з ним угоди про визнання винуватості, відповідно до ч.4 ст. 469 КК України.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний узгодили міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.
Під час підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_6 також просила затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, підтверджує, що надавала прокурору свою згоду на укладення такої угоди.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Крім того, відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілі, у випадку надання потерпілими письмової згоди прокурору на укладення угоди.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України).
Як встановлено судом, потерпіла в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з ОСОБА_4 , що підтверджується відповідною письмовою заявою.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана суспільним інтересам.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкцією ч.1 ст. 190 КК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази по справі мобільний телефон марки «HUAYEI», моделі Y5, чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 слід повернути потерпілій за належністю.
Цивільний позов по справі не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 369, 370-371, 373-374, 469, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 червня 2020 року між прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001246 від 14.06.2020 року.
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.
Речові докази по справі мобільний телефон марки «HUAYEI», моделі Y5, чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 повернути потерпілій за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду в порядку, передбаченому ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1