УХВАЛА
07 лютого 2020 року

м. Київ

провадження № 13-9 зво20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20
розглянула заяву адвоката ОСОБА_21 в інтересах засудженого ОСОБА_22 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2005 року, ухвали Верховного Суду України від 21 березня 2006 року, вироку Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року та ухвали Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року щодо ОСОБА_22 за нововиявленими обставинами та

в с т а н о в и л а:
Вироком колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року ОСОБА_22 визнано винним за пунктами 1, 4, 6, 11, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК України) та призначено покарання 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є власністю засудженого.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , питання щодо яких про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами не ставиться.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року вирок колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_23 з частини 2 статті 393 КК України на частину 1 статті 393 КК України, а дії ОСОБА_24 з частини 3, частини 5 статті 27, частини 2 статті 393 КК України на частину 5 статті 27, частину 1 статті 393 КК України, ухвалено вважати ОСОБА_24 засудженим за цим законом до позбавлення волі на строк 5 років.

Виключено з вироку щодо ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 кваліфікуючу ознаку за пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів і застосування судом за цим законом додаткової міри покарання конфіскації майна.

В решті вирок суду залишено без зміни.

Як убачається зі змісту заяви адвоката ОСОБА_21 , її предметом є перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року та ухвали Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року у справі № 1-07/07 (п.25 заяви).

На думку заявника, такою обставиною є виключення постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року з вироку апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року та ухвали Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року частини доказів, визнання їх недопустимими за наслідком перегляду вказаних судових рішень щодо ОСОБА_25 за виключними обставинами.

Встановлена обставина, як зазначає заявник, призвела до порушення прав ОСОБА_22 , оскільки його засудження ґрунтується на частині тих доказів, які отримано незаконним шляхом. Водночас, рішення Великої Палати Верховного Суду щодо ОСОБА_22 як співучасника злочину та доведеності його обвинувачення не приймалося. Враховуючи значимість нововиявленої обставини, заявник вважає, що вказані судові рішення в частині засудження ОСОБА_22 підлягають перегляду за нововиявленими обставинами та скасуванню.

Перевіривши порядок подання заяви, її відповідність вимогам процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття провадження з таких міркувань.

Згідно частини 1 статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Як зазначає заявник, постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року (справа № 1-07/07, провадження № 13-36зво19) було визнано недопустимими низку доказів, які, в тому числі, були покладені в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_22 та вплинули на законність постановлених щодо нього судових рішень.

Однак, Великою Палатою Верховного Суду переглядалися рішення суду в кримінальній справі за виключними обставинами лише щодо ОСОБА_25 як заявника у зв`язку із ухваленням рішення Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Алахвердян проти України» 16 квітня 2019 року.

Як зазначається у пунктах 88, 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року, «оскільки Велика Палата здійснює перегляд за виключними обставинами рішень судів, прийнятих на національному рівні, в частині наслідків констатованого ЄСПЛ недотримання Україною Конвенції, то задоволення вимог ОСОБА_25 про скасування винесених щодо нього вироку Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року та ухвали Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року в тій частині, в якій не встановлено порушень державою міжнародних зобов`язань, а також скасування цього вироку та вищевказаної ухвали щодо інших засуджених, буде виходом суду за межі правових підстав перегляду та порушенням принципу юридичної визначеності. Виходячи з наведеного втручання у вирок та ухвалу в частині засудження ОСОБА_25 за злочин, передбачений статтею 125 КК, а також у частині засудження ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 не ґрунтуватиметься на висновках міжнародної судової установи, вимогах національного кримінального процесуального закону і суперечитиме засаді остаточності судових рішень як одному з аспектів справедливості судового розгляду».

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду не постановляла нових рішень щодо ОСОБА_22 та не змінювала судові рішення щодо нього.

Згідно з частиною 4 статті 33 КПК України кримінальне провадження за нововиявленими обставинами здійснюється судом, який ухвалив рішення, що переглядається.
Відповідно до порядку подання заяви за нововиявленими обставинами, який передбачено частиною 1 статті 463 КПК України, така заява про перегляд судового рішення подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Водночас, заявник, наводячи аргументи для процесуального перегляду вироку Апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2005 року, ухвали Верховного Суду України від 21 березня 2006 року, вироку Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року та ухвали Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року щодо ОСОБА_22 за нововиявленими обставинами, звернувся до Великої Палати Верховного Суду.
Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду не є ані судом, який ухвалив рішення, що заявник просить переглянути, ані судом тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування такої обставини, в розумінні змісту частини 1 статті 463 КПК України.
Адже, очевидним є те, що саме в зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду були встановлені обставини, що, на думку заявника, мають ознаки, визначені у частині 2 статті 459 КПК України (нововиявлені обставини).
Таким чином, із урахуванням викладеного, керуючись частиною 4 статті 33 КПК України та, беручи до уваги загальні положення кримінального процесуального закону щодо наслідків недотримання правил визначення підсудності (наприклад, пункт 2 частини 2 статті 304, пункт 3 частини 3 статті 399 КПК України), Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне повернути подану в інтересах засудженого ОСОБА_22 заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами адвокату ОСОБА_21 .

Керуючись статтями 33, 462 464 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

п о с т а н о в и л а:
Повернути заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2005 року, ухвали Верховного Суду України від 21 березня 2006 року, вироку Апеляційного суду Одеської області від 15 січня 2008 року та ухвали Верховного Суду України від 12 серпня 2008 року, щодо ОСОБА_22 за нововиявленими обставинами адвокату ОСОБА_21 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_26 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_12 ОСОБА_9 ОСОБА_11 ОСОБА_14 ОСОБА_13 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20