Справа №588/215/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/14/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення недоторканності житла
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 588/215/17 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 24 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

До суду апеляційної інстанції надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , згідно яких:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України і по цьому закону призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 02 роки. У іншій частині вирок залишити без зміни;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України виправдати. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 відмовити у повному обсязі.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України та призначено йому покарання у виді 01 року обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1498 грн. 20 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У задоволенні цивільного позову в іншій частині, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 7150 грн. 00 коп. на користь держави.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зазначає, що суд призначаючи ОСОБА_7 покарання не в повній мірі врахував спосіб вчинення кримінального правопорушення у виді умисного пошкодження воріт та хвіртки, суспільно-небезпечні наслідки від дій останнього, що виразилися не лише у порушенні права на недоторканість житла, а й у майновій шкоді та моральній, зокрема у частині погіршення стану малолітньої дитини потерпілого, яка за станом здоров`я потребує курс відновлювального лікування в умовах амбулаторного лікування та психоневрологічного відділення СОДКЛ. Обвинувачений не лише не розкаявся у вчиненому, але і не відшкодував завдану шкоду потерпілій особі, навіть не намагався це зробити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу мотивує тим, що суд в основу обвинувального вироку взяв покази потерпілого ОСОБА_10 , які містять розбіжності та не відповідають обставинам справи, та матеріалам кримінального провадження. Так свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що сокиру у ОСОБА_7 забрав потерпілий, хвіртка була не замкнена, як і вхідні двері. Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що саме вона вихватила сокиру у обвинуваченого, якого тримав потерпілий, сидячи зверху на ОСОБА_7 . Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 не підтвердили покази потерпілого про те, що обвинувачений у присутності працівників міліції та фельдшера погрожував ОСОБА_10 , кидався битися. Зазначене підтверджує відсутність будь яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , членів його родини та у самого обвинуваченого. Суд ухвалюючи судове рішення віднісся критично до показів обвинуваченого. Крім того судом не вмотивовано розмір та вид призначеного ОСОБА_7 покарання. Власник домоволодіння, ОСОБА_19 не був залучений до судового розгляду кримінального провадження. Донька потерпілого, ОСОБА_20 не була визнана потерпілою, матеріалами кримінального провадження не доведено, що діями обвинуваченого заподіяно шкоду, понесена на лікування останньої, не встановлено причинний зв`язок хвороби чи погіршення стану ОСОБА_20 з подіями 19 січня 2017 року.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 19 січня 2017 року близько 20 год. 20 хв., маючи неприязні відносини з ОСОБА_10 , прийшов до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у якому мешкає потерпілий з родиною, з метою поговорити та врегулювати конфлікт. Знаходячись поряд з вказаним господарством, ОСОБА_7 , умисно, свідомо, порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право потерпілого на недоторканість його житла, знаючи, що йому заборонено вхід на територію домоволодіння без дозволу володільця, скориставшись тим, що ОСОБА_10 перебував у будинку, пройшов через хвіртку паркану, пошкодивши на ній замок, чим незаконно проникнув до подвір`я вказаного господарства. Після чого відкрив вхідні двері у будинку та зайшов у приміщення. Між ОСОБА_7 та потерпілим виникла сварка, у ході якої останній викликав працівників поліції для фіксації протиправних дій ОСОБА_7 .

До початку розгляду справи захисник, погоджено із обвинуваченим подали заяву клопотання про скасування вироку суду та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника на підтримання зміненої апеляційної скарги про закриття провадження, думку прокурора, яка прохала скасувати вирок суду, не заперечувала проти закриття провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як зазначено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчиненню нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості чи особливо тяжкого.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минули два роки.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 19 січня 2017 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України. Вказаний злочин відповідно до ст. 12 цього Кодексу є злочином невеликої тяжкості і за нього передбачено максимальне основне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років. Тобто, на момент постановлення ухвали апеляційного суду 28 січня 2020 року строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин минув.

Згідно ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Апеляційні вимоги прокурора про ухвалення вироку суду судом апеляційної інстанції задоволенню не підлягають, оскільки вирок суду скасовується із закриттям кримінального провадження, відповідно до вимог ст.. 284, 417 КПК України.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 24 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 слід скасувати, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження про обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України закрити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Змінену апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 24 вересня 2018 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4