Дата документу 26.03.2020 Справа № 334/5629/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/862/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/5629/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строком на 60 днів, тобто до 05.04.2020 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив застосовувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту та зменшити суму застави з 35 000 грн. на 10 000 грн., оскільки за час його перебування під вартою померла його мати. Він має братів та сестер, що свідчить про наявність у нього соціальних зв`язків, а також має постійне місце проживання, де і зареєстрований, що свідчить про відсутність з його боку підстав для вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Натомість прокурором належним чином не доведено існування ризиків, на які він посилався.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.186 КК злочину.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, в ухвалі зазначив, що встановлені у даній справі ризики того, що обвинувачений може ухилитися від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зменшилися і продовжують існувати. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Проте, будучи звільненим з місць позбавлення волі 22.06.2019 року ОСОБА_7 знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину щодо неповнолітньої особи, який мав місце 25.06.2019 року. За злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 не одружений, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, за місцем реєстрації фактично не проживає. Наразі триває судовий розгляд кримінального провадження щодо нього.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності доводять існування у даній справі ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може ухилитися від суду, впливати на свідків у справі, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що встановлені у даній справі обставини доводять неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене колегія суддів ставиться критично до заперечень апеляційної скарги обвинуваченого про недоведення прокурором існування ризиків, на які він посилався.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього братів і сестер, а також постійного місця проживання, з огляду на встановлені судом обставини, самі по собі не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відтак, суд першої інстанції, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не було надано таких даних і під час апеляційного розгляду.

При цьому колегія суддів також не вбачає підстав для зменшення розміру раніше визначеної судом застави, оскільки з огляду на встановлені у даній справі ризики, дані про особу обвинуваченого, а також тяжкість інкримінованого йому злочину, саме такий розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків. Такий розмір застави не можна визнати завідомо непомірним для обвинуваченого.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4