УХВАЛА
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

16 січня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5

за участю шляхом відеоконференцзв`язку апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду матеріали судової справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягала у не розгляді скарги на недотримання розумних строків, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягала у не розгляді скарги на недотримання розумних строків.

На обгрунтування слідчий суддя послалась на положення ч. 3 ст. 306 КПК України про обов`язкову участь особи, яка подала скаргу у судовому розгляді, положення ст. ст. 22 та 26 КПК України, які встановили правила змагальності та вільність сторін у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений цим кодексом, зауважила, що ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд скарги за його відсутності до суду не направив, а тому прийшла до висновку, що на час розгляду скарги, він заявлені вимоги не підтримує і на цих підставах відмовила в задоволенні скарги по суті та вказала, що ця ухвала оскарженню не підлягає.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати

Генерального прокурора розглянути в порядку ст. 38 КПК України його скаргу в частині притягнення до відповідальності посадових осіб Територіального управління ДБР та встановлення конкретних процесуальних строків проведення досудового розслідування.

При цьому, апелянт посилається на те, що повісток про виклик до суду він не отримував, електронна повістка була направлена йому за 148 хвилин до початку судового засідання, коли він в будь-якому випадку не мав фізичної змоги прибути з Одеси до Печерського районного суду міста Києва, до того ж, оскільки ж система "Електронний суд" працює в режимі тестування, її функціонал обмежено, то повідомлення, направлене винятково через цю систему, не може вважатися належним, що підтвердив і Верховний Суд у справі № 791/51/18 ухвалою від 16 липня 2018 року.

Зауважує апелянт також порушення строків розгляду скарги протягом більше трьох місяців, фактичне повідомлення Генеральній прокуратурі про розгляд скарги лише 1 липня 2019 року, що потягло подальші порушення чинного КПК України посадовими особами ТУ ДБР, змусило його захищати свої законні права та інтереси в інших судових процесах, посилаючись при цьому також на положення ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції в правах людини та рішення Європейського Суду в правах людини у конкретній справі.

Заслухавши доповідь судді, виступ апелянта на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги в сукупності з матеріалами судової справи та додатково наданими апелянтом відомостями, судова колегія визнає наступне:

ч.3 ст. 307 КПК України прямо передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Втім, судовою практикою загально визнано, що, попри формальну заборону, висловлену в ч.3 ст. 307 КПК України апеляційного оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, крім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, ухвала слідчого судді, хоча б і винесена по суті скарги, але така, що суперечить чинним кримінальним процесуальним нормами, підлягає апеляційному перегляду.

У цьому конкретному випадку, як видно з тексту оскарженої ухвали слідчого судді, слідчий суддя обмежилась констатацією факту неприбуття скаржника в судове засідання, зробивши на цій підставі висновок про відсутність підстав для задоволення його скарги, тобто прийняла рішення по суті скарги без будь-якого дослідження доводів, мотивів, обґрунтувань та доказів, наданих скаржником разом зі скаргою, а до того ж, і не переконавшись у його прибутті в судове засідання, не встановивши причини його неприбуття, тобто прийняла рішення, яке не тільки на ґрунтується на чинних нормах КПК України, але й прямо суперечить цим нормам, зокрема вимогам, викладеним у главі 2 КПК України щодо засад кримінального провадження, ст. 30 КПК України, щодо здійснення правосуддя лише судом і заборони відмови у здійсненні правосуддя, ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, зокрема і в частині зобов`язання суду ухвалити рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього ж кодексу, а також обов`язку вмотивувати рішення належними і достатніми мотивами та вказати на підстави його ухвалення.

Всі вказані вимоги закону слідчий суддя не виконала, отже судова колегія визнає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.

Що ж до інших апеляційних вимог, а саме прийняття рішення по суті скарги на бездіяльність Генерального прокурора, України, яка полягала у не розгляді скарги на недотримання розумних строків, то , в силу особливостей судового контролю на цій стадії кримінального провадження, визначених ст. 422 КПК України, судова колегія позбавлена права безпосередньо досліджувати докази, які не були досліджені судом першої інстанції та давати їм свою оцінку, а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає, отже, задовольняючи апеляційну скаргу частково та скасовуючи оскаржену ухвалу слідчого судді, колегія суддів призначає новий розгляд скарги у цьому ж суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року, - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягала у не розгляді скарги на недотримання розумних строків скасувати та призначити новий розгляд скарги у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: