КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія» № 115 ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 15 квітня 2020 року ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року умовно-достроково на 2 роки 158 днів.
Рішення суду мотивовано тим, що станом на 20.03.2020 засуджений ОСОБА_6 відбув 1/ 2 частину міри покарання, відбуваючи покарання, добре працює, має хорошу поведінку, приймає активну участь у громадському житті відділення та установи, має від адміністрації 6 заохочень, тому засуджений довів своє виправлення і суд вважає, що відносно нього може бути застосовано ст. 81 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалуКагарлицького районного суду Київської області від 15 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання державної установи ДУ «Кагарлицька виправна колонія» № 115 про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 .

Прокурор вважає безпідставним висновок суду про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, за час відбування покарання в державній установі «Кагарлицька виправна колонія» № 115» засуджений ОСОБА_6 працював епізодично, що не свідчить про його сумлінне ставлення до праці. Зокрема, засуджений не працював у квітні 2018 року, а у травні 2018 року працював лише один день.
Крім того, судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано положення ст. 6 КВК України, згідно якої, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, при цьому, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього строку перебування засудженого в установі виконання покарань. Однак, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки на заслуговував на заохочення в II кварталі 2018 року та І кварталі 2020 року, у зв`язку з чим адміністрацією установи до нього заохочення не застосовувались.
Враховуючи епізодичність працевлаштування та нестійку сумлінну поведінку обвинувачений ОСОБА_6 , на думку апелянта, не довів своє виправлення, як того вимагає ст. 81 КК України.

Окрім того, судом не враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких та вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння, наслідком якого стала смерть людини.

Більше того, ОСОБА_6 до засудження в період з 2015 по 2017 роки одинадцять разів притягувався до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушення правил дорожнього руху, більшість з яких за ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), за що неодноразово був позбавлений права керувати транспортними засобами.

Також, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами керуючи технічно несправним автомобілем з використанням чужого посвідчення водія в стані наркотичного сп`яніння здійснив наїзд на пішохода заподіявши йому смерть.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, прокурор вважає, що відсутні підстави однозначно стверджувати про доведення засудженим ОСОБА_6 свого виправлення, оскільки відбутий ним строк покарання, хоч формально й узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого, а застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, його захисника та представника виправної колонії, які заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Кагарлицького районного суду Київської області про наявність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, не відповідає фактичним обставинам провадження та не підтверджується наявними у провадженні матеріалами.

Так, в матеріалах судового провадження відсутні дані щодо роботи ОСОБА_6 за час відбування покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія» № 115, лише у характеристиці зазначено, що засуджений працевлаштований на МТФ, проте даних щодо виходу на роботу немає.

В довідці про заохочення та дисциплінарні стягнення зазначено, що засуджений ОСОБА_6 заохочень та дисциплінарних стягне не має, водночас вказано, що за добросовісне відношення до праці ОСОБА_6 оголошено шість подяк начальника ВК (а.п. 16).
За відсутності даних про те, що ОСОБА_6 залучався до праці в умовах виправної колонії, наявність подяк начальника ВК за добросовісне відношення до праці з відміткою про відсутність заохочень не може бути підставою для висновку про те, що засуджений проявив сумлінне ставлення до праці.
Окрім того, матеріали судового провадження також не містять даних, які б свідчили про сумлінну поведінку ОСОБА_6 під час відбування покарання у ДУ «Кагарлицька виправна колонія» № 115, відтак посилання в ухвалі суду на таку обставину є голослівним.
Згідно з характеристикою ОСОБА_6 за час перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня в установі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Має охайний вигляд та утримує спальне місце в чистоті і порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, Виконує законні вимоги персоналу установи з виконання покарань. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Оцінюючи характеристику ОСОБА_6 з виправної колонії, колегія суддів відмічає, що у характеристиці відображені позитивне ставлення засудженого ОСОБА_10 до умов відбування покарання, що відповідно до вимог ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, проте сама по собі позитивна характеристика засудженого не може бути свідченням того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довід своє виправлення.
Отже, за відсутності даних про сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_6 і його сумлінне ставлення до праці, у суду першої інстанції не було підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України, позаяк частиною другою вказаної статті передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державної установи ДУ «Кагарлицька виправна колонія» № 115 про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державної установи ДУ «Кагарлицька виправна колонія» № 115 про умовно-дострокове звільнення засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_12 Жук

Справа № 11-кп/824/2161/2020 Категорія КК: ч. 3 ст. 185

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1