ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1372/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/53/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

з участю підозрюваного ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , яке підтримане підозрюваним ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовлено.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 задоволено частково відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 23 березня 2020 року 00 год. 00 хв.

Ухвалою також визначено ОСОБА_7 розмір застави в сумі 401482 (Чотириста одну тисячу чотириста вісімдесят дві) гривні для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_7 » у кримінальному провадженні №0000235 за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2020 року).

У випадку внесення застави, визначено покласти на ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи,що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- утримуватися від спілкування із свідками, експертами та іншими підозрюваними у провадженні.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження 0000235 від 11 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309, ч.2 ст.345 КК України, звернувся із клопотанням, яке погоджено заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , яке мотивується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин у м. Тернопіль особам, схильним до їх вживання.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року № 62/95 ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно придбав кристалічну речовину блакитно-білого кольору, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та яка, згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (із наступними змінами та доповненнями), відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку надалі незаконно перевіз та передав ОСОБА_7 для зберігання з метою збуту по місцю його проживання, а саме у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_10 , 28 вересня 2019 року, близько 16.40 год., з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, перебуваючи неподалік житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , маючи в наявності незаконно придбану з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,0519 грама, незаконно збув її ОСОБА_11 (анкетні дані змінено), за що отримав від останньої грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_7 , який раніше вчинив злочин, передбачений ст. 307 КК України, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, ОСОБА_7 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року № 62/95 ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого у висушеному вигляді (в перерахунку на суху речовину) становить 13,715 грам, та який, згідно Списку № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (із наступними змінами та доповненнями), відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, який зберігав без мети збуту за місцем свого проживання у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

23 січня 2020 року під час проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого у висушеному вигляді (в перерахунку на суху речовину) становить 13,715 грам, та який ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно зберігав без мети збуту по місцю свого проживання.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, у підозрюваного не має наміру переховуватися від суду та слідства, впливати на свідків чи вчинити інше правопорушення.

Вважає, що судом не враховано, що підозрюваний проживає із дідусем, бабусею, матір`ю, що тимчасово не працює, неповнолітнім братом, тому розмір застави є завідомо непомірним.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити надмірний розмір застави, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

п.4 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, згідно протоколу про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 28.09.2019 року та протоколу аудіо-відеоконтролю особи, складеного 22.11.2019 року, ОСОБА_7 28.09.2019 року збув ОСОБА_11 (анкетні дані якої змінено) кристалоподібну речовину із відтінком голубого кольору, яка містилася у згортку з фольги, за кошти у сумі 400 грн..

Згідно висновку експерта №2.1-729/19 від 16.10.2019 року у наданій експерту на дослідження речовині, яку ОСОБА_11 (анкетні дані якої змінено) 28.09.2019 року придбала у ОСОБА_7 , знаходилася кристалічна речовина блакитно-білого кольору, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в перерахунку на діючу речовину становить 0,0519 грама.

Також, відповідно до протоколу обшуку від 23.01.2020 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 29 грудня 2019 року, за місцем проживання ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору.

Згідно висновку експерта №2/1-89/20 від 24 січня 2020 року, надана на експерте дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, яка була вилучена під час проведення вищевказаного обшуку, має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить каннабіноїди (канабінол, канабідіол), зокрема тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору канабісу (марихуани) у висушеному вигляді ( в перерахунку на суху речовину) становить 13, 715 грама..

Отже, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України, санкція останнього з яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років років, що в силу вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати свідків, інших підозрюваних та експертів у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюються ще й інші особи, а отже існує ризик їх вільного спілкування з підозрюваним, що перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також існує ризик незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного.

Як зазначив в судовому засіданні прокурор, не зважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні відносно деяких свідків застосовані заходи безпеки у вигляді зміни їх анкетних даних, підозрюваний, знаючи безпосередньо особу, який збув особливо небезпечну психотропну речовину та, не перебуваючи під вартою, зможе встановити дійсні дані про особу свідків та чинити на них тиск. Також зазначив, що розслідування у даному кримінальному провадженні, на даний момент, здійснюється щодо ще десяти осіб. В ході розслідування вживаються заходи по встановленню усіх речових доказів у справі та причетних до вчинення злочину інших осіб.

З доводів клопотання слідчого та встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що у кримінальному провадженні щодо інкримінованих ОСОБА_7 тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості органом досудового розслідування проведено на даний час лише першочергові слідчі дії, ще необхідно встановити місця знаходження усіх речових доказів та інші обставини, які мають істотне значення для даного кримінального провадження. Підозрюваний, володіючи інформацією про вказані обставини та не перебуваючи під вартою, може знищити, сховати або спотворити будь-який з доказів, а також незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Також, при оцінці висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що вони відповідають позиції вказаного суду, який у тому ж рішенні (п.39) визнав, що при оцінці ризику перешкоджання правосуддю реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку справи, і лише з часом зменшується та зникає зовсім.

З висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Разом з тим, твердження апелянта про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Також, що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_7 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Крім того, з матеріалів провадження слідує, що слідчий суддя одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також визначив розмір застави, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі, що перевищує встановлену законом максимальну межу.

Так, відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За змістом частин четвертої, п`ятої ст.182 КПК України:

- розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- у кожному конкретному випадку розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;

- у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий у клопотанні не навів конкретних виключних підстав для визначення застави у розмірі, що перевищує встановлену законом максимальну межу, а отже підстав для висновку, що сума застави у межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

В обґрунтування необхідності визначення застави у розмірі, що перевищує встановлену законом максимальну межу, слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні вказували на те, що в ході досудового розслідування під час документування злочинної діяльності групи осіб, проведено значну кількість слідчих, в тому числі НСРД, в результаті яких встановлено, що учасники групи в результаті злочинної діяльності отримували значний фінансовий дохід. Відповідно до інформації оперативних підрозділів правоохоронних органів області, вказана група осіб протягом двох тижнів здійснила реалізацію не менше одного кілограма особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Також, згідно вказаної інформації, вартість 1 грама вказаної особливо небезпечної психотропної речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку реалізовувала група осіб за попередньою змовою, становить 1300 грн.. В ході проведення обшуків у фігурантів кримінального провадження вилучено понад один кілограм психотропних речовин та наркотичних засобів, за збут яких мав бути отриманий значний фінансовий дохід.

Також прокурор в судовому засіданні мотивував таку необхідність тим, що ОСОБА_7 вчинялися злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин протягом тривалого періоду часу.

Однак, з тексту пред`явленої ОСОБА_7 підозри слідує, що в цьому кримінальному провадженні йому інкримінується один епізод збуту психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,0519 грама, який відбувся 28 вересня 2019 року, а також зберігання ним у своїй квартирі без метою збуту канабісу (марихуани), масою у висушеному вигляді ( в перерахунку на суху речовину) 13, 715 грама., що було виявлено під час обшуку в його квартирі 23 січня 2020 року.

Відомостей про інші епізоди злочинної діяльності ОСОБА_7 , вчинені ним протягом тривалого періоду часу, значний обсяг психотропних речовин чи наркотичних засобів, пред`явлена йому підозра не містить.

Не доводять вказаної обставини на даний час й долучені до матеріалів справи відомості, які містяться у протоколах допиту свідків. Зокрема, у вказаних протоколах міститься інформація щодо причетності у збуті наркотичних засобів метамфетамін (солі) протягом певного періоду часу інших осіб, підозрюваних в рамках даного кримінального провадження.

Також, серед наданих слідчому судді та апеляційному суду матеріалів відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_7 у зв`язку із цим від зайняття злочинною діяльністю значних фінансових доходів.

Долучені до матеріалів провадження відомості з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_3 , також не можу бути цьому свідченням.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя місцевого суду, визначивши заставу у розмірі 191 (сто дев`яносто один) прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 401482 (чотириста одну тисячу чотириста вісімдесят дві) грн., що значно перевищує максимальний для категорії тяжких злочинів, не навів в своїй ухвалі жодної підстави, яку він вважає виключною, та яка давала б можливість слідчому судді вийти за межі вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та визначити такий розмір застави.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України запобіжний захід не є покаранням за інкримінований злочин, а застосовується на період досудового розслідування і судового розгляду з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому доводи захисника у цій частині заслуговують на увагу. З врахуванням даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, проживає разом із матір`ю, яка на даний час не працює, а також дідом та бабцею, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, не одружений, колегія суддів вважає, що наявні підстави для визначення йому застави у межах, визначених законом для тяжких злочинів, та з огляду на підвищену суспільну небезпеку кримінального правопорушення, а також враховуючи конкретні обставини вчинення інкримінованих злочинів, один з яких вчинено за попередньою змовою групою осіб та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому вважає, що саме максимальний розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти настанню існуючих ризиків.

В зв`язку з вищенаведним, апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_7 скасувати з постановленням нової, якою клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задовольнити частково, обравши до нього вказаний запобіжний захід з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 182, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2020 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 23 березня 2020 року.

Визначити ОСОБА_7 заставу у вигляді 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить в сумі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят ) грн. для внесення на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду р/р UA0082849, МФО 820172, ЄДРПОУ одержувача 42261572, Банк одержувача Державна казначейська служба України у м. Київ, призначення платежу - застава за « ОСОБА_7 » у кримінальному провадженні №0000235 від 11 червня 2019 року за ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року).

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23 березня 2020 року наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись із спілкуванням із свідками, експертами та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, здати, у разі наявності, до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон України.

Роз`яснити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 .

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді