Єдиний унікальний номер справи 185/7331/18
Провадження № 1-кп/185/101/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001599 від 24 липня 2018 року, № 0001728 від 14 серпня 2018 року, № 0002147 від 01 листопада 2018 року, № 0001303 від 02 липня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-28 лютого 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-07 лютого 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
-23 травня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської
області за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;
-27 червня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської
області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2019 року у вигляді 1 року 6 міс. позбавлення волі, та покарання, призначеного даним вироком,остаточне покарання призначено у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2018 року, приблизно о 21.30 годині ОСОБА_9 взяв у своєї співмешканки ОСОБА_10 у користування з її дозволу спортивний велосипед марки «Winner kinetic», на якому поїхав до магазину «АТБ», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Озерна, 39. Перебуваючи біля магазину «АТБ» ОСОБА_9 зустрів ОСОБА_3 , з яким направився до автостанції м. Павлограда.

Перебуваючи на території автостанції по вул. Дніпровській, 115 м. Павлограда, 22 червня 2018 року, приблизно о 23.30 годині, під час розмови з ОСОБА_9 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння велосипедом марки «Winner kinetic», що належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вилучення чужого майна, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_9 велосипед марки «Winner kinetic» під приводом поїздки до магазину, після чого ОСОБА_9 , який не був обізнаний в злочинних намірах ОСОБА_3 , передав йому велосипед. ОСОБА_3 під приводом поїздки до магазину, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, умисно заволодів велосипедом марки «Winner kinetic», чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 7274, 25 грн.

06 серпня 2018 року, приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 знаходились біля будівельного об`єкту, розташованого по пров. Голубицького м. Павлограда Дніпропетровської області, де у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, а саме болгарки марки «Дніпро-М», яка належить ОСОБА_11 . ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 здійснити крадіжку вищевказаної болгарки, на що останній відповів згодою.

06 серпня 2018 року, приблизно об 11.15 годині, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , керуючись єдиним спільним умислом, спрямованим на повторне, таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, знаходячись на території будівельного об`єкту, розташованого по пров. Голубицького м. Павлограда Дніпропетровської області, напередодні розподіливши ролі між собою, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав болгарку марки «Дніпро-М» та підійшов до паркану, де його чекав з іншої сторони ОСОБА_4 , і реалізуючи єдиний спільний злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, скориставшись тим, що в цей час за ними ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій передав її ОСОБА_4 через отвір паркану, який огороджував будівельний об`єкт, чим спричинили ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 813, 57 грн.

Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

01 листопада 2018 року, приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_3 проходив біля гаража домоволодіння АДРЕСА_5 , і у нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до гаража, який перебував у відкритому стані та шляхом вільного доступу проник у приміщення гаража.

Знаходячись у приміщенні гаража домоволодіння АДРЕСА_5 , ОСОБА_3 приблизно о 01.10 годині, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає, викрав майно - автомийку «Кьорхер» К4 Compact вартістю 5099, 22 грн., газонокосарку марки «Alko» сірого кольору вартістю 1722, 55 грн. та 4 гумові резини марки «Кумхо» вартістю 2532 грн., після чого розпорядився ним на свій розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 9353, 77 грн.

01 липня 2019 року, приблизно о 12 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в районі ЗОШ № 2 по вул. Полтавській, 148 м. Павлограда, побачив на стоянці автомобіль марки «Мерседес спринтер», д/н НОМЕР_1 , і у нього виник умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 01 липня 2019 року о 12 год. 40 хв., підійшовши до вищевказаного автомобіля з правої пасажирської сторони, і через відчинене вікно викрав телефон марки «Oneplus 6 mirror black» 6/64 gb, imei 1) НОМЕР_2 , imei 2) НОМЕР_3 вартістю 7950 грн., телефон марки «Sigma x-treme pq 28 black» 2/16 gb imei 1) НОМЕР_4 , imei 2) НОМЕР_5 вартістю 2710 грн. 67 коп., реєстратор розрахункових операцій «Екселліо FPP-350» s/n KA00002301 вартістю 3833 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 14 493 грн. 67 коп.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у скоєному, пояснив, що дійсно 22 червня 2018 року, приблизно о 23 год. 30 хв., біля магазину «АТБ», розташованого по вул. Озерна в м. Павлограді, він зустрів свого знайомого ОСОБА_9 , у якого попросив велосипед марки «Winner kinetic» під приводом поїздки до магазину, на що останній погодився та передав йому велосипед. 06 серпня 2018 року, приблизно о 10.00 годині, він разом із ОСОБА_4 знаходились на території будівельного об`єкту, розташованого по пров. Голубицького м. Павлограда Дніпропетровської області, де здійснили крадіжку болгарки марки «Дніпро-М». 01 листопада 2018 року, приблизно о 01.00 годині, він шляхом вільного доступу проник до гаражу домоволодіння АДРЕСА_5 , який перебував у відкритому стані, та викрав автомийку «Кьорхер», газонокосарку та чотири гумові резини. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у скоєному, пояснив, що дійсно 06 серпня 2018 року, приблизно о 10.00 годині, він разом із ОСОБА_3 знаходились на території будівельного об`єкту, розташованого по пров. Голубицького м. Павлограда Дніпропетровської області, де здійснили крадіжку болгарки марки «Дніпро-М». Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачених не знає. 01 липня 2019 року він доставляв вантаж до школи, через деякий час він помітив, що у нього пропали телефони. Частина телефонів йому повернута. Йому не повернули його особистий телефон, де залишилися фото його родичів. Він підтримує свій позов.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення обвинувачених, кожного окремо, дійшов висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожний окремо, винні у вчиненні кримінальних правопорушень, що їм інкримінуються за обставин, які вказані вище.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинувачених, кожного окремо, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши кожному окремо, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив, відповідно до ст. 12 КК України, злочини середньої тяжкості та тяжкий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, яка передбачає, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарання, у вигляді позбавлення волі.

Суд враховує, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року виконувати самостійно.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив 22 червня 2018 року, 06 серпня 2018 року, 01 листопада 2018 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив 22 червня 2018 року, 06 серпня 2018 року, 01 листопада 2018 року, тобто, в період іспитового строку, призначеного вищезазначеним вироком суду від 28 лютого 2018 року.

Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив, відповідно до ст. 12 КК України, злочини середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді позбавлення волі.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2019 року у вигляді 1 року 6 міс. позбавлення волі, та покарання, призначеного вищевказаним вироком, остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у вигляді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив 06 серпня 2018 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Згідно ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року, у вигляді позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив 01 липня 2019 року, тобто, в період іспитового строку, призначеного вищезазначеним вироком суду від 27 червня 2019 року.

Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Розглядаючи питання цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню як законний, обґрунтований та підтверджений доказами, а також на підставі ст.ст. 1166, 23, 1167 ЦК України, ст. 79 ЦПК України, оскільки судом встановлена винність обвинуваченого у вчиненні злочину та причинний зв`язок між учиненим обвинуваченим злочином та наслідком його злочинних дій. Кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинено умисно, в результаті чого ОСОБА_8 спричинено матеріального збитку, як встановлено судом, на загальну суму 7 950 грн.

При цьому, суд враховує принципи розумності, справедливості, майнового стану обвинуваченого, реальності виконання судового рішення, та разом з тим, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, настанням небажаних для потерпілого наслідків, у вигляді втраченої можливості користуватись своїм мобільним телефоном, на якому зберігались фотознімки близьких родичів, внаслідок чого він відчуває душевні страждання.

Враховуючи рівну частину обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне стягнути з них вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи № 2549/18 від 18 вересня 2018 року в рівних частках по 150 грн. з кожного на користь держави.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 2183/18 від 26 липня 2018 в сумі 300 грн., судової експертизи № 20/4.6/493 від 20 листопада 2018 року в сумі 1430 грн., судово-товарознавчої експертизи № 3010/18 від 06 листопада 2018 року в сумі 300 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 43/12.1/589 від 19 серпня 2019 року в сумі 628, 04 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року та призначити ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 28 серпня 2018 року, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності залишити у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року та призначити ОСОБА_4 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

ОСОБА_4 строк покарання обчислювати з 07 жовтня 2019 року, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної чинності залишити у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 7960 грн. та моральної шкоди в сумі 10 000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7950 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи на користь держави по 150 (сто п`ятдесят) грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 2030 (дві тисячі тридцять) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп. на користь держави.

Речові докази:

-автомийку марки «Кьорхер» К4 Compact, газонокосарку марки «Alko» та 4 гумові резини марки «Кумхо», передані під розписку ОСОБА_12 залишити останньому за належністю;

-договір про надання фінансового кредиту під заставу № 18.21433/0 зберігати в

матеріалах кримінального провадження;

-болгарку марки «Дніпро-М», передану під розписку ОСОБА_11 залишити

останньому за належністю;

-реєстратор розрахункових операцій «ЕКСЕЛЛІО FPP-350» s/n KA00002301

чорного кольору, телефон марки «Sigma x-treme pq 28 black» 2/16 gb imei НОМЕР_4 , переданий під розписку ОСОБА_8 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1