ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
до ухвали від 28 січня 2020 року в справі № 760/9083/19 про відмову в задоволенні заяв про відвід
2.Захисники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 оголосили та надали суду документ під назвою «Заперечення на дії колегії суддів у зв`язку з порушенням загальних засад кримінального судочинства», в заключній частині якого зазначено таке: «В силу викладеного вважаємо, що колегія суддів у даному складі унеможливила у цьому провадженні гарантований ст. 6 Євроконвенції об`єктивний розгляд незалежним і неупередженим судом питань у справі, визначених ч. 3 ст. 314 КПК України, а тому сторона захисту використовує своє право на заперечення на дії колегії суддів, які просимо взяти до уваги при подальшому розгляді справи.»
3.Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 також оголосив та надав колегії суддів документ під назвою «Заперечення на дії колегії суддів ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 (в порядку п. 10, ч. 2, ст. 42 КПК України)», в заключній частині якого зазначено таке: «На підставі викладеного вище, керуючись п. 10, ч. 2 ст. 42 КПК України, - прошу: 1. Оголосити ці заперечення у судовому засіданні, призначеному після перерви на 27 січня 2020 року. 2. Суддям Вищого антикорупційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 дотримуватись порядку проведення судових засідань визначених Кримінальним процесуальним кодексом України та у подальшому не допускати порушення порядку проведення судових засідань.»
4.На запитання суду до вищезазначених захисників про те, чи дані документи є заявами про відвід, було отримано відповіді, що не є.
5.Після цього колегія суддів у складі головуючого судді ОСОБА_7 , суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , розцінивши вищенаведені заперечення як заяви про відвід, вийшла до нарадчої кімнати для вирішення питання про усунення їх від подальшої участі в судовому розгляді кримінального провадження.
6.Ухвалою суду від 28 січня 2020 року постановлено відмовити у задоволенні заяв захисників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про відвід колегії суддів.
7.Не погоджуюсь із вищезазначеною ухвалою, оскільки, на мою думку, був відсутній відповідний предмет розгляду, питання про відводи не повинно було розглядатися та вирішуватися як таке.
7.1.Процесуальний документ слугує засобом реалізації учасниками судового розгляду своїх прав і законних інтересів.
7.2.Пунктом 10 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачене право сторони захисту подавати заперечення щодо порядку проведення процесуальних дій, а пунктом 13 заявляти відводи.
7.3.В преамбулі Рекомендації № R (2000) 21 Комітету Міністрів державам-членам Ради Європи про свободу професійної діяльності адвокатів зазначено таке: «…«адвокат» означає особу, яка відповідно до національного законодавства кваліфікована та уповноважена захищати та діяти від імені своїх клієнтів, займатися юридичною практикою, з`являтися в офіційній якості в суді і консультувати та представляти своїх клієнтів у питаннях права.» Відтак презюмується, що адвокати мають достатню правничу кваліфікацію для виконання своїх обов`язків. Вищезазначені заперечення були подані суду саме захисниками, які мають право на здійснення адвокатської діяльності.
7.4.Відтак, роблю висновок про те, що волевиявлення захисників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 було спрямоване саме на висловлення незгоди з діями колегії суддів у формі заперечень, але не на усунення її від здійснення правосуддя в кримінальній справі № 760/9083/19.
7.5.Тобто суд, оцінивши заперечення сторони захисту як заяви про відвід, допустив помилку застосував правило da mihi factum, dabo tibi ius («дайте мені факти, а я дам вам закон»).
Суддя ОСОБА_1