Справа № 461/9693/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на недодержання прав особи, що є затриманою (тримається під вартою),

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м.Львова зі скаргою на недодержання прав особи, що є затриманою (тримається під вартою) в інтересах ОСОБА_5 , в якій просить: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 ; зобов`язати слідчого організувати надання ОСОБА_5 медичної допомоги лікаря нейрохірурга; доручити працівникам внутрішньої служби безпеки поліції провести дослідження фактів, викладених в заяві особи у формі службового розслідування; визнати дії працівників органу досудового слідства неправомірними щодо вжиття заходів по збереженню здоров`я затриманого ОСОБА_5 .

Свої доводи мотивує тим, що 05.12.2019 року, під час зустрічі зі своїм підзахисним ОСОБА_5 , побачив тілесні ушкодження на його тілі та отримав від нього заяву про те, що він потребує негайно лікарської допомоги. Очевидність такого висновку підтверджується видом, локалізацією та розмірами тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 . У зв`язку з наведеним, адвокатом ОСОБА_3 було подано слідчому ОСОБА_7 клопотання про негайне вжиття заходів для збереження здоров`я затриманого ОСОБА_5 , зокрема, виклику швидкої допомоги та проведення освідування з метою фіксації тілесних ушкоджень на його тілі. Однак, слідчий виконав вказане клопотання частково: викликав бригаду ШМД, проте, не виконав рекомендації лікаря щодо доставлення хворого до лікаря нейрохірурга. Крім того, затриманий заявив, що працівники ШМД допомоги не надали, обмежившись відібранням підпису про те, що останній медичної допомоги не потребує. Вказана обставина зазначена в протоколі затримання особи. Відтак, просить скаргу задоволити.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним у фабулі скарги.

Слідчий в судовому засіданні вимоги скарги заперечив, вказавши про те, що вимоги даної скарги були досліджені під час судового розгляду клопотання слідчого про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу. Крім того, 06.12.2019 року слідчим винесено Постанову про призначення судово-медичної експертизи щодо ушкоджень на тілі ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення адвоката та слідчого, дослідивши скаргу та документи, які долучені до неї, приходжу до висновку, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів скарги, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000850 від 05.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263, ч.3 ст.357 КК України.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 06.12.2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням розміру застави. Крім того, зобов`язано прокурора ОСОБА_8 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 та доручено прокуратурі Львівської області провести дослідження фактів, викладених в ухвалі щодо наявності тілесних ушкоджень у підозрюваного про що повідомити відповідний орган досудового розслідування.

Відповідно до правових норм, (ст.29 Конституції України, ст.206, 208 КПК України) передбачено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом; у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом; затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою; кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника; кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання; про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого (ст.29 Конституції України).

Вказана норма Конституції України передбачає обов`язок перевірки судом обґрунтованості тримання особи під вартою як тимчасового запобіжного заходу, право затриманої особи оскаржити своє затримання в суді. На час такого розгляду особа має мати статус саме затриманої особи, тобто на час подання скарги перебувати під контролем відповідного державного органу (особи).

Статтею 208 КПК України передбачено випадки, за яких допускається затримання підозрюваної у вчиненні злочину особи без ухвали слідчого судді (ч.1), права та обов`язки особи, яка здійснила таке затримання (с.2-4), порядок складання протоколу про затримання (ч.5). Однак, вказана норма не містить положення про можливість оскарження слідчому судді затримання як процесуальної дії, здійсненої уповноваженою на те особою.

Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, одним з яких є перевірка законності тримання особи під вартою, визначені статтею 206 КПК України, якою передбачено наступі права та обов`язки слідчого судді: 1) право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою (ч.1), 2) обов`язок постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу для з`ясування підстав позбавлення свободи, в разі отримання відомостей про позбавлення особи свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з під-варти після внесення застави (ч.2), 3) обов`язок звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи (ч.3), 4) обов`язок забезпечити проведення в найкоротший строк розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу щодо затриманої особи (ч.4), 5) обов`язок звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається особа,не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду (ч.5), 6) обов`язок зафіксувати (прийняти) заяву особи про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органу державної влади, державній установі та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством (також і разі, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі) (ч.6), 6) обов`язок вжити необхідних заходів для забезпечення особи, яка позбавлена свободи, захисником (ч.9).

Вказана норма передбачає обов`язок слідчого судді, у разі встановлення певних обставин вжити заходів щодо доставки до суду, звільнення затриманої особи, прийняття від неї певної заяви, вжиття заходів для перевірки такої заяви.

Оскілки, на час подання скарги, так і на час судового розгляду такої ОСОБА_5 не має статусу затриманої особи, так як судовим рішенням від 06.12.2019 року йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, скарга задоволенню не підлягає, що не перешкоджає скаржникові оскаржити правомірність затримання ОСОБА_5 під час підготовчого провадження.

Крім того, під час розгляду скарги встановлено, що обставини, на які посилається адвокат ОСОБА_3 вже були предметом розгляду при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_5 в той самий день, тобто 06.12.2019 року.

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.206, 208 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 16.12.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1