Справа № 357/5083/20
У Х В А Л А
29 травня 2020 року м. Біла Церква. Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002110 від 27.05.2020 за ознаками кримінальньних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ст.290 КК України

У С Т А Н О В И В:
До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002110 від 27.05.2020 за ознаками кримінальньних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ст.290 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.05.2020 року до чергової частини Білоцерківського ВП надійшло повідомлення від працівника БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області ОСОБА_5 про те, що під час оформлення ДТП за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське Шосе 250, у водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 яке має ознаки підробки.

Крім того, 26 травня 2020 року до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області надійшов письмовий рапорт від інспектора взводу №2 роти №2 БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про те, що під час несення служби в складі екіпажу «Комета 0104» при оформлені ДТП за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське Шосе 250 у водія ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 при перевірці реєстраційного документа виявили ознаки підробки а саме виготовлений кустарним способом, мікрошрифт не читається, голограмне покриття відсутнє, спосіб нанесення інформації не відповідає жодному зразку в офіційному обігу на території України.

Вказане повідомлення зареєстроване в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 26.05.2020 року за

№ 16997.

Цього ж дня, під час проведення огляду місця події, на земельній ділянці розташована за адресою: Київська обл.., м. Біла Церква вул. Сквирське Шосе напроти буд 260 А. знаходиться автомобіль марки «AUDI 80» 1989 р.в. д.н.з. НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль потрапив до ДТП та має пошкодження передньої частини авто а саме: бампер, капот та фари. При перевірці вказаного транспортного засобу та документів було встановлено що по базам МВС автомобіль не рахується а свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ серії НОМЕР_1 має ознаки підробки. Автомобіль, ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 вилучені працівниками Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в якості речового доказу.

27 травня 2020 року відомості про вчинення даного кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002110, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358, ст. 290 КК України та розпочато розслідування за фактом підробки документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає право та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою та за фактом знищення, підробки або заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу.

На підставі вище викладеного, вилучений в ході проведення 26 травня 2020 року огляду місця події, а саме автомобіль марки AUDI 80 д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля, та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 , має доказове значення у кримінальному провадженні, необхідне для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосередньо предметом та доказом вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358, ст. 290 КК України.

Згідно постанови слідчого від 27 травня 2020 року вилучений автомобіль марки AUDI 80 д.н.з. НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля під час проведення 26 травня 2020 року огляду місця події, що проводився на земельній ділянці розташована за адресою: Київська обл., м. Біла Церква вул. Сквирське Шосе напроти буд 260 А, а саме: автомобіль марки AUDI 80 д.н.з. НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля, - визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Виходячи з того, що при проведенні 27 травня 2020 року огляду виявлено та вилучено автомобіль марки AUDI 80 д.н.з. НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля, який є безпосередньо предметом вчинення вказаного злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищезазначене майно.

А тому з метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення пов`язаного з підробкою документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає право та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, а також для встановлення відомостей, що містяться у вище вилученому документі шляхом проведення судової техніко-криміналістичної експертизи, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчий в суді клопотання підтримав та просить його задовольнити.

ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання до суду не прибув, заяв про відкладення судового засідання не надіслав.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши матеріали додані до клопотання, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів№ 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної осмоби отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Слідчий у клопотанні вказано: "виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 яке має ознаки підробки", "автомобіль потрапив до ДТП та має пошкодження передньої частини авто а саме: бампер, капот та фари. При перевірці вказаного транспортного засобу та документів було встановлено що по базам МВС автомобіль не рахується а свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ серії НОМЕР_1 має ознаки підробки".

Слідчий суддя зазначає, що особа у якої вилучений автомобіль ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не допитана, протокол допиту вказаної особи до суду не наданий.

Разом із клопотанням надано пояснення відібране від ОСОБА_6 27.05.2020 р. поліцейським взводу батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква прізвище, якого не зазначено, воно не є джерелом доказів є недопустимим доказом відповідно до вимог ст.ст. 84,86 КПК України. Із цього пояснення не зрозуміло у кого конкретно ОСОБА_6 придбав вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Водночас із долученої до клопотання ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 , витікає, що власником цього автомобіля є ОСОБА_7 .

Слідчий суддя констатує, що згідно перевірки свідоцтва про реєстрацію авто у мережі Інтернет на офіційному сайті головного сервісного центру МВС України результат: автомобіль марка: Audi, модель 80, рік випуску 1989, дата реєстрації 2007-03-13, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Тобто серія і номер зазначеного вилучених свідоцтва про реєстрацію траснпонртного засобу, його модель, марка, державний номерний знак, співпадають.

Дані про вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ст.290 КК України, слідчому судді разом із клопотанням, слідчим не надані. Постанов про призначення експертиз у кримінальному провадження, їх отримання експертною установою до клопотання не додано.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим у клопотанні та під час судового розгляду клопотання не доведено, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт, а саме транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші предмети, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя за таких обставин не вбачає законних підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ст. 371 ч. 3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 132, 170-173, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002110 від 27.05.2020 за ознаками кримінальньних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ст.290 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області