УХВАЛА
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

28 листопада 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

При секретареві ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду матеріали кримінального провадження № 0009814 відносно ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 8 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, громадянин України, з вищою освітою, одружений, який має на утримання малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , менеджер зі збуту в ТОВ «Українські вітальні листівки», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вироком задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 та стягнуто з ОСОБА_8 , з урахуванням відшкодованої ним раніше матеріальної та частково моральної шкоди (22 815 гривень), суму моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу захисника, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що

Справа № 753/2278/19 Апеляційне провадження:11кп/824/2980/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_12 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1

спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинене ним за наступних обставин.

8 вересня 2017 року, близько 1445 години, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив порушення вимог п.п. 18.8 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), а саме: п.18.8 - «Водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до ( або від ) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній».

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виразились в тому, що він рухаючись проїзною частиною вулиці Привокзальної м. Києва, зі сторони вулиці Сімферопольської, в напрямку вулиці Харківське шосе, не врахувавши дорожню обстановку, а саме те, що на трамвайній зупинці «вул. Привокзальна» зупинився трамвай № 077, який рухався по визначеному маршруту у попутному напрямку для здійснення висадки-посадки пасажирів, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, натомість продовжив рух та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка рухалась в напрямку трамваю. Ці порушення ПДР водієм ОСОБА_8 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пішоходу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Не погодившись з прийняти рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Дарницького районного суду міста Києва від 8 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині задоволеного цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 в розмірі 50 000 гривень, зменшивши суму стягнення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на підстави які б могли вплинути на зменшення призначеної моральної шкоди, а саме: часткове відшкодування шкоди під час розгляду справи в суді, повне визнання вини та сприяння встановленню істини у справі, молодий вік та наявність сім`ї з малолітньою дитиною, свідома оцінка протиправності своїх дій, які потягли наслідки для здоров`я потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора, представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 та її законного представника ОСОБА_6 , провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апелянта в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення та юридичну кваліфікацію скоєного ним за ч.1 ст. 286 КК України ґрунтується на повному визнанні своєї провини самим обвинуваченим, показаннях неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , та застосуванні щодо інших наданих сторонами доказів положень ч.3 ст. 349 КПК України. Порушень процедури застосування вказаної процесуальної норми не виявлено, ніхто на такі порушення в апеляційному засіданні не скаржився, а тому згадані висновки судова колегія не досліджує, не оцінює та погоджується з ними, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог.
Що ж стосується обрахування судом першої інстанції суми матеріального відшкодування за спричинену потерпілій моральну шкоду, справедливість якого оскаржено апелянтами, то при вирішенні цього питання суд послався на положення ст. ст. 23 та 1167 ЦК України, загально визнану судову практику, відображену в тому числі і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", показання і пояснення неповнолітньої потерпілої та її законного представника щодо завданої їй моральної шкоди, і прийшов дощ переконання про те, що розмір матеріального відшкодування за спричинену потерпілій моральну шкоду має складати суму в 70 000 гривень, та, з урахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим протягом судового розгляду 20 000 гривень, прийняв рішення про стягнення на її користь 50 000 гривень.
При цьому, як видно з матеріалів кримінального провадження та самого тексту вироку, суду були відомі саме ті обставини, на які посилаються апелянти в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи вимогу про зменшення розміру стягнення за спричинену моральну шкоду, тобто щире каяття, сприяння встановленню істини у справі, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, молодий вік винуватця та наявність на його утриманні сім`ї з малолітньою дитиною.
Судова колегія визнає, що вказані обставини були з достатньою повнотою враховані судом першої інстанції при вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому міри покарання - мінімальної в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України та без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права управління транспортними засобами.
В той же час, зважаючи на істотність спричиненої неповнолітній потерпілій морально шкоди, а саме її молодий вік, глибину фізичних та душевних страждань, позбавлення можливості реалізації своїх здібностей, порушення стосунків з оточуючими людьми, тобто серйозне порушення протягом багатьох місяців її нормального життя та спілкування, планів на майбутнє щодо подальшого навчання, обмеження в можливості нормального спілкування, пересування на ходунках.
Судова колегія зауважує, крім того, і пояснення в апеляційному засіданні законного представника потерпілої, відповідно до яких вона проходила тривале і болісне, протягом 8 місяців лікування, а також бере до уваги, що в молодому віці, будучи жіночої статі, вона отримала серйозну травму у виді закритої травми лівого гомілково-ступеневого суглобу, дволодижечного перелому (внутрішньої та зовнішньої кісточок) зі зміщенням уламків, гематоми м`яких тканин.
За таких обставин колегія суддів визнає, що суд першої інстанції досить об`єктивно та справедливо визначив належний до відшкодування потерпілій розмір матеріального відшкодування за спричинену їй моральну шкоду, який, навіть з урахуванням доводів апелянтів, зменшенню не підлягає, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржений вирок - без змін.
В силу вказаного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 8 серпня 2019 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення.

Судді: