Номер провадження: 11-сс/813/370/20
Номер справи місцевого суду: 495/8543/19 1-кс/118/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2020 р. про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 р.,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 10.12.2019 р. про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, є законною та обґрунтованою, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а саме з 16.05.2018 р. сплинуло 12 місяців, злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості та у даному кримінальному провадженні жодній особі не було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї заявник ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та безпідставною, а висновки слідчого судді є помилковими і передчасними, не відповідають дійсним обставинам справи та зібраним доказам з огляду на наступні обставини:

- під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0001462 слідчим були проігноровані надані їй вісімнадцять заяв з доказами про завдання йому як матеріальних збитків, так і моральної шкоди, а також вісім клопотань про витребування доказів;
- слідчий проігнорувала надані їй рішення Господарського суду Одеської обл. від 21.06.2019 р. та постанову Апеляційного Господарського суду від 19.09.2019 р., якими були встановлені факти порушення законодавства, які містять ознаки кримінальних правопорушень з боку підозрюваних осіб та його не було залучено в якості потерпілого в даному кримінальному провадженні;
- слідчим було порушено порядок збирання доказів та надання їм правової оцінки, зокрема, не було допитано свідків, зазначених в його заявах та клопотаннях, не було допитано його як заявника;
- слідчим було залишено поза увагою те, що ухвалою слідчого судді від 25.09.2019 р. було скасовано першу безпідставну постанову слідчого від 27.04.2019 р. про закриття зазначеного кримінального провадження та слідчим повторно, без вчинення жодної слідчої дії, було винесено іншу постанову від 10.12.2019 р. про закриття кримінального провадження;
- 30.06.2018 р. прокурорами було безпідставно винесено постанови про об`єднання чотирьох кримінальних проваджень в одне єдине за №0001462 всупереч вимогам ч. 2 ст. 217 КПК України, оскільки не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та злочину;
- посадовими особами прокуратури були проігноровані його 17 звернень щодо здійснення прокурорського нагляду за фактами повної бездіяльності слідчого, а слідчим суддею на теперішній час взагалі не розглянута його скарга на бездіяльність прокурора від 23.01.2020 р.;
- слідчим застосовано неправильне тлумачення кваліфікації злочину з боку підозрюваних осіб як злочину невеликої тяжкості за ч. 1 ст. 358 КК України, в той час як у двох наданих слідчому рішеннях господарських судів були встановлені факти порушення законодавства за ознаками ст.ст. 366 та 364-1 КК України;
- слідчий проігнорувала докази, щодо вчинення з боку керівництва приватної артезіанської свердловини ОСВАС «Капелька» численних правопорушень відносно садівників СК «Буревестник»;
- слідчий не вчинив жодних дій щодо перевірки його підозр стосовно негативного впливу на проведення належного досудового розслідування по 12-ти кримінальним провадженням з боку родичів підозрюваного ОСОБА_9 ;
- слідчим також не здійснювалось жодних дій щодо ефективного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0002069 від 07.06.2018 р. за фактом викрадення в його будинку оригіналів документів СК «Буревестник».
Посилаючись на наведені доводи, заявник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу, постанову слідчого скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути для проведення досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявникаОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження №0001462, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із аналізу оскаржуваної ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження, вказане рішення суду вимогам вищенаведеної статті не відповідає з огляду на наступне.

З матеріалів провадження встановлено що, заявник ОСОБА_7 20.01.2020 р. звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 10.12.2019р. про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 р. у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, в якій просив зазначену постанову скасувати, поновити досудове розслідування кримінального провадження та витребувати матеріали провадження (а.с. 1-6).
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, в п. 53 рішення у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р., заява №33949/02, ЄСПЛ зазначив, що «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26.10.1984 р., п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28.10.1998 р., п. 45).

Окрім того, ст. 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, яка розкриває одну із найважливіших засад кримінального провадження принцип законності, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В свою чергу, ч. 4 ст. 38 КПК України встановлює, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001462, слідчий зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався, фактично не здійснив жодних дій, направлених на перевірку викладених в заяві ОСОБА_7 про вчинений злочин обставин та дійшов передчасного й необґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що матеріали кримінального провадження, №0001462, в порушення вимог п.5 Розділу II «Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України», затвердженої Наказом МВСУ №296 від 14.04.2016 р. надані прокурором до апеляційного суду в прошитому вигляді, натомість без опису, не пронумеровані, без печатки та підпису слідчого, тому апеляційний суд позбавлений можливості посилатися на аркуші зазначеного провадження.
Так, з тому №1 матеріалів кримінального провадження вбачається, що 16.05.2018 р. слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. до ЄРДР були внесені відомості за №0001462 за ч. 1 ст. 367 КК України на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 02.05.2018 р., якою було задоволена скарга голови ОК «Бриз-29» ОСОБА_7 на бездіяльність відповідальної особи ВП, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язано посадових осіб Білгород-Дністровського ВП негайно внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 ..
Окрім того, матеріали провадження містять копії численних заяв, клопотань та скарг ОСОБА_7 на адресу начальника Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, щодо внесення до ЄРДР відомостей та притягнення до кримінальної відповідальності засновників артезіанської свердловини ОСВАС «Капелька» за допущення грубих порушень законодавства при створенні, реєстрації та проведенні господарської діяльності зазначеною свердловиною, в результаті чого були спричинені значні матеріальні збитки водокористувачам свердловини садівникам СК «Буревестник» та іншим кооперативам, а також копії наданих заявником ОСОБА_7 документів на підтвердження викладених у заявах доводів.
Водночас, в порушення вищенаведених вимог кримінального процесуального закону, органом досудового розслідування після внесення 16.05.2018 р. відомостей до ЄРДР на протязі більш ніж одного року взагалі не проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0001462, не було здійснено жодних слідчих (процесуальних) дій на встановлення обставин провадження. За весь час досудового розслідування заявник ОСОБА_7 не був допитаний щодо обставин, викладених у його заявах, клопотання останнього про проведення слідчих дій залишались без задоволення з підстав того, що ОСОБА_7 в зазначеному провадженні є заявником та, відповідно до положень ч. 2 ст. 60 КПК України, не може заявляти клопотання про проведення слідчих (процесуальних) дій.
При цьому, том №1 матеріалів кримінального провадження містить заяву ОСОБА_7 від 31.05.2018 р. на адресу Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. про визнання його, як представника СК «Буревестник» потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні.

В свою чергу, том №2 матеріалів кримінального провадження містять повторне клопотання ОСОБА_7 від 07.11.2019 р. на адресу слідчого ОСОБА_8 про визнання СК «Буревестник» потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні №0001462, надання пам`ятки про ознайомлення із правами потерпілого та надання в порядку ст. 221 КПК України можливості ознайомитись із матеріалами кримінального провадження.
Водночас, постановою слідчої ОСОБА_8 від 10.11.2019 р. було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про залучення останнього в якості потерпілого в кримінальному провадженні №0001462.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження, надані слідчим, є неповними, не містять всіх рішень суду, звернень заявника ОСОБА_7 та відповідей органу досудового розслідування.

Зокрема, заявником ОСОБА_7 на адресу Одеського апеляційного суду була надана копія ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 15.01.2020 р. про часткове задоволення його скарги та скасування постанови слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 10.11.2019 р. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про залучення останнього в якості потерпілого в кримінальному провадженні №0001462. Разом із тим, матеріали провадження не містять ні зазначеного рішення слідчого судді, ні згаданої постанови слідчого про відмову в залученні ОСОБА_7 в якості потерпілого в даному провадженні.
Окрім цього, відповідно до тому №1 матеріалів кримінального провадження, 12.09.2018 р. слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 було надано доручення працівникам Білгород-Дністровського ВП про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України, проте матеріали провадження не містять жодних даних щодо виконання зазначеного доручення.

Водночас, колегія суддів звертає особливу увагу на наявність певних суперечностей в матеріалах кримінального провадження.

Так, в кінці тому №1 матеріалів кримінального провадження міститься лише постанова слідчого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0001462 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яка не містить конкретної дати її постановлення, зазначений лише місяць та рік 04.2019 р.

Водночас, том №2 матеріалів провадження містить постанову слідчого ОСОБА_8 від 27.04.2019 р. про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 р. у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, яка ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 25.09.2019 р. була скасована та матеріали зазначеного кримінального провадження направлені до Білгород-Дністровського ВП для подальшого досудового розслідування.
Мотивуючи вищезазначене рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчим не було вчинено процесуальних дій, спрямованих на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, не було проведено всебічної та об`єктивної перевірки доводів заявника, не надана оцінка відповідним обставинам, на які посилається заявник.
Водночас, постановою слідчого ОСОБА_8 від 10.12.2019 р., яка є ідентичною за своїм змістом попередній постанові слідчого від 27.04.2019 р., кримінальне провадження №0001462 від 16.05.2018 р. знову було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, при цьому, за весь час з моменту скасування попередньої постанови слідчого про закриття кримінального провадження, а саме з 25.09.2019 р. до моменту постановлення вищезгаданої постанови від 10.12.2019 р., органом досудового розслідування не було проведено належного досудового розслідування вказаного кримінального провадження, не було вчинено жодних слідчих та інших процесуальних дій, що свідчить про формальний підхід слідчого до повторного винесення постанови про закриття кримінального провадження.
При цьому, відповідно до змісту вищевказаної постанови, підставою для закриття кримінального провадження став сплив передбаченого законом, зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, 12-місячного строку досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Водночас, у вступній частині зазначеної постанови слідчого від 10.12.2019 р. зазначено, що до ЄРДР внесені відомості за №0001462 від 16.05.2018 р. за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 367 КК України, хоча обидва томи матеріалів кримінального провадження не містять витягу з ЄРДР, щодо внесення відомостей за ч. 1 ст. 358 КК України, в матеріалах є лише вищезгаданий витяг, щодо внесення до ЄРДР відомостей за ч. 1 ст. 367 КК України.
Водночас, із численних заяв, клопотань заявника ОСОБА_7 , а також доданих до цих заяв матеріалів, вбачається, що СК «Буревестник» та його членам, на його переконання, діяльністю приватної артезіанської свердловини ОСВАС «Капелька» було заподіяно значної майнової шкоди, в наданих заявником копіях рішень господарських судів були встановлені факти порушення законодавства за ознаками ст.ст. 366 та 364-1 КК України, проте слідчим зазначені доводи заявника перевірені не були та розмір шкоди, який впливає на кваліфікацію дій в тому числі за ст. 367 КК України та, як наслідок, ступінь тяжкості інкримінованого злочину, встановлений також не був.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим не було здійснено всіх належних, необхідних та передбачених законом дій, задля здійснення ефективного досудового розслідування кримінального провадження №0001462, не було проведено жодних слідчих та процесуальних дій на встановлення обставин кримінального провадження, не було допитано ОСОБА_7 , як заявника в зазначеному провадженні та було передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 р. у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
Окрім того, апеляційний суд констатує, що процесуальними керівниками у кримінальному провадженні №0001462, а саме прокурорами Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області, не надано жодної вказівки у вказаному провадженні, та фактично не забезпечено його належного процесуального керівництва.
Слідчий суддя, в свою чергу, на вищевикладені порушення слідчим вимог кримінального процесуального закону та фактичне не проведення досудового розслідування уваги не звернув та дійшов необґрунтованого висновку про законність постанови про закриття кримінального провадження, у зв`язку із чим безпідставно відмовив заявнику ОСОБА_7 в задоволенні його скаргу на згадану постанову.
За таких обставин, вищевказана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали.
Що стосується посилань заявника на нездійснення слідчим жодних дій щодо ефективного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0002069 від 07.06.2018 р. за фактом викрадення в його будинку оригіналів документів СК «Буревестник», колегія суддів зазначає, що такі твердження відношення до оскаржуваної ухвали слідчого судді в межах кримінального провадження №0001462 відношення не мають та їм не може бути надана оцінка в рамках розгляду поданої ОСОБА_7 апеляційної скарги на вищезазначену ухвалу слідчого судді.
Водночас, апеляційний суд не в змозі задовольнити скаргу заявника ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження в повному обсязі, зокрема задовольнити його вимогу щодо відновлення досудового розслідування в зазначеному провадженні, оскільки кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості відновлення розслідування у випадку скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
Натомість, п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.
Таким чином, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості та необхідності прийняття окремого рішення про відновлення досудового розслідування при скасуванні постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Передбачається, що в такому випадку досудове розслідування кримінального провадження вважається відновленим автоматично.
Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Отже, з огляду на вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_7 , скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про часткове задоволення скарги ОСОБА_7 , скасування постанови слідчого від 10.12.2019 р. про закриття кримінального провадження №0001462 та повернення матеріалів кримінального провадження до органу досудового розслідування для проведення якісного досудового розслідування.
Окрім того, колегія суддів, на підставі вимог ч.ч. 5 та 6 ст. 36 та ст. 39 КПК України, вважає за необхідне також звернути увагу керівника органу досудового розслідування та прокурора Одеської області на неналежне та непрофесійне здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження №0001462, для вжиття заходів реагування, щодо бездіяльності посадових осіб СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 24, 303, 304, 370, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2020 р. про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 10.12.2019 р. про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 367 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу заявника ОСОБА_7 задовольнити частково та скасувати постанову слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 10.12.2019 р. про закриття кримінального провадження №0001462 від 16.05.2018 р. та повернути матеріали зазначеного кримінального провадження до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області для проведення якісного досудового розслідування.

Копію ухвали апеляційного суду направити прокурору Одеської області та начальнику ГУНП в Одеській області для вжиття заходів реагування, щодо бездіяльності посадових осіб СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області при організації досудового розслідування кримінального провадження №0001462.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4