УХВАЛА

29.04.2020 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0002003 від 06.11.2018 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою на 60 днів, яке обґрунтовує тим, що обвинувачений обвинувачується у вчинені умисних тяжких злочинів проти власності, може переховуватися від суду, скоювати інші злочини.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував щодо продовження йому строку тримання під вартою. Захисник ОСОБА_5 залишив розгляд цього клопотання на розсуд суду.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній вчинив злочини в період іспитового строку та йому у разі доведення його вини може бути призначено покарання до 6 років позбавлення волі, обвинувачений не має місця реєстрації та постійного місця проживання, тому вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, відсутність офіційного працевлаштування свідчить про можливість останнього скоювати інші злочини з метою отримання необхідних грошових коштів.
Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
У зв`язку з викладеним, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, оскільки заявлені ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися та до обвинуваченого не можуть бути застосовані більш м`які альтернативні запобіжні заходи, бо вони не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, забезпечити необхідність виконання процесуальних рішень суду та запобіганню спробам ухилення обвинуваченого від суду або переховування, скоювати злочини, що є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Крім того, суд на даному етапі розгляду провадження не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкодити встановленню істини по справі. Суд вважає, що лише виключно такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 червня 2020 року включно.
ОСОБА_3 підлягає звільненню з під варти у разі внесення застави у розмірі 105 720 (сто п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень з покладенням на нього обов`язків протягом двох місяців:

- не відлучатися із м. Дніпра, Дніпропетровської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- зобов`язавши ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.

Попередити ОСОБА_3 , що в разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: