КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року, у кримінальному провадженні №0001447,

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на об`єкти нерухомого майна власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , заборонивши розпоряджатись ними:

- земельна ділянка, кадастровий номер: :08:002:0195, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 45, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- домоволодіння з прилягаючими надвірними побудовами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4319137, за адресою: АДРЕСА_1 ;

автомобіль марки моделі «Mitsubishi Outlander», номер кузову НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ;

автомобіль марки моделі «Ваз KQF-9420GDYFSD», номер кузову НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , власником є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , із забороною користування та розпорядження ними.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя погодився з доводами клопотання органу досудового розслідування, про те що у кримінальному провадженні існує необхідність у накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_7 та враховуючи, що санкція статті 191 КК України передбачає додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна, а тому наявні достатні підстави для арешту, відповідно до вимог ч.1,2,3 ст.170 та ч.3 ст. 171 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження мотивуючи тим, що під час розгляду клопотання про накладення арешту в суді першої інстанції ні він, ні його підзахисна присутніми не були, про ухвалу дізнались під час ознайомлення з матеріалами справи 12.11.2019 року, про що є відповідна відмітка. По суті апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Апелянт посилається на те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України на що слідчий суддя увагу не звернув. Також вказує апелянт, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та зазначає, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено наявність підстав за якими потрібно було накласти арешт. Крім того апелянт зазначає, що до клопотання органом досудового розслідування не додано жодного доказу про те, що майно ОСОБА_7 підлягає арешту, як того вимагає ст.173 КПК України. Крім того апелянт ставить під сумнів причетність його підзахисної до обставин викладених в клопотанні.

В судове засідання адвокат ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_7 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте причину неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що ухвалу від 16 вересня 2019 р. було постановлено без виклику власника майна, адвокат також присутнім під час розгляду клопотання в суді першої інстанції не був, згідно наявної інформації про ухвалу дізнались лише під час ознайомлення з матеріалами справи 12 листопада 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001447 від 30.08.2018 року за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України. В межах зазначеного клопотання орган досудового розслідування звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001447, яке належить ОСОБА_7 .

Як вбачається з поданого клопотання органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження, підозра в якому за ч.5 ст.191, ч. 2 ст.28 та ч.2 ст.366 КК України повідомлена 11.09.2019 року ОСОБА_7 . В ході розслідування даних злочинів органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 , підозрюється у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та в розтраті майна шляхом зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, які також є підозрюваними в даному кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання органу досудового розслідування про накладання арешту на майно у даному кримінальному провадженні суддя вказав, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові підстави для його задоволення.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Таким чином, накладення арешту на майно за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, з огляду і на те, що органами досудового розслідування зібрані вагомі докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України в тому числі за ч.5 ст. 191 КК України, за які може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на належний підозрюваній ОСОБА_7 земельну ділянка, кадастровий номер: :08:002:0195, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 45, за адресою: АДРЕСА_1 ; домоволодіння з прилягаючими надвірними побудовами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4319137, за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки моделі «Mitsubishi Outlander», номер кузову НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; автомобіль марки моделі «Ваз KQF-9420GDYFSD», номер кузову НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , власником є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Керуючись ст.ст. 98, 117, 170, 171 - 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Поновити адвокату ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на об`єкти нерухомого та рухомого майна власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , заборонивши розпоряджатись ними - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/414/2020 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_11

Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_1