Єдиний унікальний номер справи 185/311/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

під час судового засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002353 від 05.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Прокурор просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, так як є ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений заперечував щодо задоволення клопотання прокурора. Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Так, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 21.05.2020 року.
Заявляючи в судовому засіданні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інші правопорушення.
Приймаючи рішення із зазначеного питання суд враховує наступне.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою. Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як останній обвинувачуюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відносяться до середньої тяжкості, останній неодноразово не з`являвся до суду, в зв`язку з чим судом було винесено ухвалу про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на даний час існують ризи, передбачені ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий, не працює та не навчається,не має самостійного джерела доходів, не одружений, сталих соціальних зв`язків не має. Покарання за вчинення злочину, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено до трьох років позбавлення волі. Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та виправдовують продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, а саме до 17 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1