Справа № 727/3728/19
Провадження № 1-кп/727/99/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження //ЄРДР №0000434/ з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 , по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Чернівці, зареєстрованого та постійно проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Так, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в наступному. А саме, 24.02.2019 року, о 03 год. 00 хв., працівники патрульної поліції екіпажу «Сатурн-103» БУПП в Чернівецькій області, а саме поліцейський роти №4 капрал поліції ОСОБА_5 та поліцейський роти №4 БУПП в Чернівецькій області капрал поліції ОСОБА_7 , перебували за адресою: м.Чернівці, вул.Головна, 124, неподалік розважального закладу «Бартка», де виконували службове завдання з приводу отриманого повідомлення про нанесення тілесних ушкоджень.

В ході виконання даного завдання заявником було вказано на особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим ОСОБА_5 відповідно до ст.31 Закону України «Про національну поліцію», підійшла до ОСОБА_6 з метою подальшого опитування останнього.

В той же час, ОСОБА_6 в ході спілкування з ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, достовірно знаючи що вона будучи одягнута в поліцейській однострій з відповідним нагрудним знаком зі спеціальним жетоном є працівником правоохоронного органу, який виконував свої безпосередні службові обов`язки, наніс останній один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя.

Відповідно до висновків експерта №165 від 21.03.2019 року та №245д від 22.03.2019 року у потерпілої ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: садно в проекції зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, синець в ділянці зовнішнього кута лівого ока, струс головного мозку, які виникли в результаті дії твердих тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 спрямовано до суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України з посиланням на те, що ОСОБА_6 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро покаявся. При цьому, вказує, що ОСОБА_6 готовий взяти на поруки трудовий колектив Товариства з обмеженою відповідальністю «Смеречина».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали заявлене клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Просив суд закрити кримінальне провадження в справі у зв`язку з передачею на поруки колективу ТОВ «Смеречина».
Прокурор в судовому засіданні, також, зважаючи на позицію потерпілої, заперечував щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку з передачею його на поруки.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Звернула увагу суду на те, що обвинувачений лише під час розгляду судом кримінального провадження влаштувався на роботу у вказане товариство та вважала, що працевлаштування останнього спрямоване лише на уникнення кримінальної відповідальності. Вказала, що на її думку обвинувачений повинен понести відповідальність за вчинений злочин.
Суд, заслухавши думку обвинуваченого, його захисника, прокурора та потерпілої, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також згідно з вимогами ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, згідно ч.1 ст.47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі (але не зобов`язаний) звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.
Як вказав Касаційний кримінальний суд в складі Верховного Суду у постанові від 13.02.2018 року №161/13242/16-к, передача особи на поруки - це дискреційні повноваження суду, бо звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії. Як свідчить системний аналіз вказаних норм, під час досудового слідства з`ясування думки потерпілого щодо звільнення винної особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим елементом такого звільнення, отже суд повинен виходити не тільки з наявності підстав, передбачених нормами, які забезпечують умови звільнення, але й кінцевого підсумку, який повинен слугувати виправленню особи.

При цьому, в судовому засіданні потерпіла категорично заперечувала щодо звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з передачею останнього на поруки трудовому колективу, вважаючи, що останній вчиняв умисні агресивні протиправні дії стосовно неї, які потягли спричинення їй легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, а тому він повинен нести відповідальність за вчинений злочин.

Крім цього, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, як встановлено судом, протягом розгляду даного кримінального провадження з квітня 2019 року обвинувачений не висловлювався з приводу визнання своєї вини, не навів в чому саме полягає його щире розкаяння, яке свідчить про його бажання спокутувати провину та виправити свою поведінку чи відшкодувати потерпілій будь-які збитки.

Одночасно з цим, суд критично ставиться до клопотання ТОВ «Смеречина», оскільки, як вбачається з даного клопотання та ствердив сам обвинувачений в судовому засіданні, останній працює у вказаному ТОВ лише з вересня 2019 року, в той час, як обвинувальний акт надійшов до суду 01.04.2019 року та згідно обвинувального акту обвинувачений був непрацюючою особою.

А також у самому клопотанні не вказані заходи виховного характеру, які мають бути застосовані до обвинуваченого ОСОБА_6 у випадку передачі на поруки трудового колективу.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні даного клопотання, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 26, 284-286, 318-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України у зв`язку з передачею особи на поруки трудовому колективу - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: