Справа № 451/1340/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/229/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року, якими обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року, якою йому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 03 лютого 2020 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що доповнення до апеляційної скарги будуть зачитані ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Обвинувачений вимагає звільнити його з під варти та закрити кримінальне провадження, крім того:

- забезпечити йому право на захист з обов`язковою його участю в судовому засіданні;

- забезпечити гарантовані Конституцією верховенство права та правосуддя;

- витребувати матеріали кримінального провадження № 0000232;

- виконати норми і вимоги КПК для забезпечення аудіо та відео фіксації справи;

- розгляд здійснювати за обов`язковою участю прокурора та його захисника - адвоката ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що під час підготовчого судового засідання суддя суду першої інстанції безпідставно розглянула справу внесену в ЄРДР за ч.1 ст. 289 КК України, яка надійшла до суду, сфабрикованою та сфальсифікованою за більш тяжкий злочин, за ч.2 ст. 289 КК України з подальшою можливістю порушення основного його права на свободу, недоторканість гарантовані Конституцією України.

Апелянт вважає, що ухвала судді є упередженою та винесеною з обвинувальним ухилом, тобто рішення є завідомо неправосудним. Таке вбачається з того, що суддею було прийнято рішення без матеріалів кримінального провадження, а лише на підставі обвинувального акту та клопотання прокурора.

Апелянт зазначає, що розгляд по справі взагалі неможливий, якщо подана касаційна скарга по справі. Всі дії та рішення судів першої та апеляційної інстанції є неправосудними.

У касаційному порядку оскаржуються рішення стосовно нього винесені суддею Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_9 від 05.12.2019 по його заяві від 01.09.2019 та ухвала колегії суддів Львівського апеляційного суду від 4 і 8 листопада 2019 року у справі № 466/7219/19 (провадження № 11кп/811/1058/19).

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що його дії повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України. Його безпідставно утримували під вартою у відділенні поліції з моменту затримання до моменту винесення слідчою суддею завідомо неправосудної ухвали. Крім того, працівники поліції у порушення ч.4 ст. 223 КПК України проводили слідчі (розшукові) дії у нічний час ( з 22 до 06 год.).

Апелянт зазначає, що не дивлячись на наявність сукупності умов для його звільнення від кримінальної відповідальності, згідно ч.1 ст. 289 КК України, розпочалась і ведеться груба, нагла, зумисна, свідома фабрикація та фальсифікація матеріалів кримінальної справи з метою притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, йому безпідставно висунуто підозру по ч.2 ст. 289 КК України. У нього відсутні судимості, а тому його можна звільнити від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , про задоволення апеляційної скарги, думку захисника - адвоката ОСОБА_8 , який залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, дотрималася вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст. 289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такого. Під час судового розгляду справи враховано, що існування пред`явленої обвинуваченням підозри не спростовано. Відтак є достатні підстави вважати, що частина ризиків, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, зокрема: обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити займатись злочинною діяльністю, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи обвинуваченого є необґрунтовані по суті винесеної ухвали суду першої інстанції.

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження не входить в компетенцію суду апеляційної інстанції на даній стадії, оскільки дана справа перебуває на розгляді у суді першої інстанції, а у даному судовому засіданні колегія суддів розглядає лише питання щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого.

З врахуванням зазначеного вище судом першої інстанції вагомо вмотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, зокрема по стану здоров`я, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Щодо покликань апелянта про те, що в суді касаційної інстанції на розгляді перебуває справа відносно нього з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, то слід зауважити, що у Кам`янка - Бузькому районному суді Львівської області слухається справа по суті пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, за ч.2 ст. 289 КК України тоді, як Шевченківським районним судом м. Львова та Львівським апеляційним судом були прийняті рішення щодо ОСОБА_6 за його зверненням до суду з заявою про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 289 КК України. Таким чином, справи, які слухалися і слухаються судами першої інстанції хоча і порушені щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , однак стосуються різних стадій судового процесу.

Відповідно колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: