Справа № 343/734/17 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1127/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
прокурора ОСОБА_11 ,
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційні скарги ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_13 за ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.14, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.3 ст. 262 КК України, ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.14, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.3 ст. 262, ч.1 ст. 263 КК України продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 строком на 60 днів до 09 листопада 2019 року включно.
У задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відмовлено.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є незаконною, необґрунтованою, не вмотивованою, такою, що грубо порушує законні права та інтереси підзахисного. 11.11.2016 ОСОБА_16 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 12.11.2016 ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_16 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 04.05.2017 під час підготовчого судового засідання судом з власної ініціативи постановлено ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду з одночасним продовженням строку тримання під вартою. В подальшому запобіжний захід судом продовжувався автоматично. При постановленні ухвали від 11.09.2019 судом залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення, а саме відсутність чи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Оскаржена ухвала, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню судового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строків тримання під вартою. Суд не дослідив та не врахував докази, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_16 , зокрема, що він з вересня 2015 року до моменту затримання проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_18 , мав на утриманні двох дітей, - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризувався позитивно. Суд безпідставно зіслався в ухвалі на необхідність утримувати ОСОБА_16 під вартою з причин того, що він є жителем іншої області, на відсутність сталих матеріальних доходів та соціальних зв`язків, що джерела отримання ним доходів не відомі, що може спонукати переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчиняти інші злочини. Ухвала не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. В ухвалі зазначається про тяжкість інкримінованого ОСОБА_16 обвинувачення як на єдину підставу для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд обмежився перечисленням передбачених КПК України ризиків та посиланням на попередню ухвалу суду двохмісячної давності, чим порушив засади кримінального судочинства. За відсутності клопотання сторони прокурора суд ініціював питання продовження тримання під вартою, вийшов за межі судової функції і фактично став на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади. Ухвала постановлена виключно на підставі припущень прокурора та суду, а не на матеріалах справи, які б підтверджували наявність зазначених ризиків.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт з одночасним покладенням процесуальних обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є незаконною, необґрунтованою, не вмотивованою, такою, що порушує законні права та інтереси підзахисного, не узгоджується з приписами ст. 370 КПК України. 06.08.2016 підзахисний ОСОБА_17 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 09.08.2016 ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_17 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 04.05.2017, під час підготовчого судового засідання, судом з власної ініціативи постановлено ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду з одночасним продовженням строку тримання під вартою підзахисного ОСОБА_17 , а не його застосуванням. В подальшому строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжувався. 11.09.2019 стороною обвинувачення вперше, починаючи з04.05.2017, подано письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_21 . Стороною захисту зазначено, що суд не може розглядати питання доцільності продовження застосування строку тримання під вартою підзахисному ОСОБА_17 до постановлення Івано-Франківським апеляційним судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги від 30.07.2019, поданої на аналогічну ухвалу колегії суддів Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2019. Розгляд клопотання та постановлення 11.09.2019 ухвали Долинським районним судом призвело до втрати чинності ухвали від 24.07.2019, яка оскаржена, чим порушено право на захист підзахисного ОСОБА_17 ОСОБА_17 є громадянином Грузії, не володіє мовою, якою здійснюється кримінальне провадження. Жодне процесуальне рішення, прийняте Долинським районним судом, не перекладено і копії грузинською мовою підзахисному ОСОБА_22 не вручено. Твердження суду про те, що підзахисний ОСОБА_17 є громадянином іншої держави, без постійного місця реєстрації, без будь-яких сталих матеріальних доходів та соціальних зв`язків, є безпідставними і ці застереження є такими, що не передбачені приписами ст. 177 КПК України. ОСОБА_17 до затримання проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_23 по АДРЕСА_1 , тобто місце проживання у нього є, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, які на момент постановлення ухвали, що оскаржується, досліджені судом. Ухвала постановлена на підставі припущень прокурора та суду, а не матеріалів кримінального провадження, які б обґрунтовували наявність зазначених ризиків.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою задоволити клопотання захисту та змінити ОСОБА_13 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є незаконною та необґрунтованою. Суд допустив неповноту судового слідства. Залишились недослідженими наявність чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд в оскарженій ухвалі та прокурор у відповідному клопотанні обмежились тільки константацією нібито наявності ризиків. Ухвала не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню судового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строків тримання під вартою. Суд не дослідив та не врахував характеризуючі дані про особу ОСОБА_13 та поверхнево звернув увагу на його стан здоров`я. Висновки суду про наявність ризиків згідно зі ст. 177 КПК України не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Ухвала постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне судове рішення.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_15 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є необґрунтованою. Твердження суду про те, що ОСОБА_24 без постійного місця реєстрації, не заслуговує на увагу, оскільки органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_24 до моменту затримання проживав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_25 за адресою АДРЕСА_2 . Допитана Долинським районним судом ОСОБА_25 підтвердила, що весь час ОСОБА_24 проживав з нею за вищевказаною адресою, стосунки з ним і надалі підтримує. Також звернулася з письмовою заявою про те, що не заперечує, щоб йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосували за адресою їхнього спільного місця проживання, копію паспорта теж надала з відміткою. В ухвалі суд не наводить обґрунтованих підстав з посиланням на фактичні обставини, які б свідчили про таку тривалу та незмінну наявність одних і тих самих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Судом не обґрунтовано, чому до обвинуваченого не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід.
Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 18.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисників на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2019, а також постановлено відповідно до ч.2 ст. 336 КПК України з метою забезпечення швидкого та повного судового розгляду та реалізації процесуальних прав учасників провадження здійснити дистанційне судове провадження з проведенням судового засідання в режимі відеоконференції з участю захисників та прокурора в приміщенні Івано-Франківського апеляційного суду та з участю обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в приміщенні державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)», в якій обвинувачені утримуються.
При апеляційному розгляді в режимі відеоконференції 26 грудня 2019 року працівником ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» було повідомлено, що обвинувачені відмовились брати участь у судовому засіданні.
Захисники обвинувачених не заперечили проти апеляційного розгляду у відсутності обвинувачених і не вбачають перешкод для проведення судового розгляду за таких обставин.
З врахуванням положень ч.4 ст. 405 КПК України колегія суддів не вбачає перешкод для проведення апеляційного розгляду у відсутності обвинувачених з участю їх захисників.
Заслухавши доповідь судді; виступи захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.
Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.
Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Пунктом 17 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, до кожного учасника кримінального провадження застосовується належна правова процедура та гарантується право на перегляд судового рішення в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 343/734/17 в провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадженняпро обвинувачення ОСОБА_13 за ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.14 ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.3 ст. 262 КК України, ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.14 ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.3 ст. 262, ч.1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2019 року продовжено тримання під вартою ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 строком на 60 днів - до 09 листопада 2019 року включно.
Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 строку тримання під вартою, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначенихст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушеннячи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При цьому в ухвалі суду зазначено, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні з тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинувачених, суд врахував те, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 інкриміновано ряд умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі із застосуванням насильства, за які передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі. ОСОБА_17 та ОСОБА_15 є громадянами іншої держави, вони без постійного місця реєстрації, ОСОБА_16 житель іншої області, всі обвинувачені без будь-яких сталих матеріальних доходів та соціальних зв`язків, недопитані всі свідки, що може спонукати обвинувачених переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчиняти інші злочини. Тому суд дійшов допереконання, що жоден з інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання ними процесуальних рішень суду.
Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.
Правових підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт або інший, не пов`язаний з триманням під вартою (як про це просять захисники), колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та осіб обвинувачених.
Доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання обвинувачених під вартою колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.
Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу процесуальних дій є обставиною, яка станом на 11 вересня 2019 року перешкоджала завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дані про особи обвинувачених, проживання ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 у цивільному шлюбі, на що покликаються захисники, з врахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків не можуть бути підставою для скасування судового рішення та обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_13 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватись в місцях попереднього ув`язнення, немає.
Судове рішення відповідає вимогамст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційних скарг й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4