ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1153/19 Номер провадження 11-кп/814/217/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 20 червня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2014 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.05.2015 року за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки,

відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд вказав, що виконання засудженим покладених обов`язків, додержання правил поведінки та правил внутрішнього розпорядку, за що були застосовані заохочення, свідчить про позитивні тенденції в його поведінці, але встановлені судом обставини, дані про особу засудженого, не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 довів своє виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання захисника про його умовно-дострокове звільнення від основного покарання.
На обґрунтування таких вимог, посилається на необґрунтованість та невмотивованість судового рішення, зокрема судом не вказано мотивів неврахування окремих доказів, які були досліджені судом та мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, а саме характеристик Крюковської ВК № 29 на засудженого ОСОБА_7 від 26.06.2017, 19.08.2017, 29.05.2019, 23.01.2019 року, 28.05.2019, довідки про заохочення від 23.11.2018, довідки про працевлаштування ОСОБА_7 , психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 29.05.2018, від 20.06.2017.
Крім цього, вказує на наявність логічних суперечностей в характеристиці від 23.01.2019, зокрема твердження про те, що він не завжди дбайливо ставиться до майна. Так, наявність в нього заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, на його думку, підтверджує дбайливе ставлення до майна, та в разі підтвердження факту недбайливого ставлення до майна, зокрема наявними в матеріалах справи документами, застосування до нього заохочення було б неможливим.
Вказує також, що психологічна характеристика від 23.01.2019, відповідно до якої він характеризується позитивно та яка в судовому рішенні не вказана та не врахована, суперечить характеристикам від 23.01.2019 та від 29.01.2019.
Щодо невідшкодування за цивільним позовом суми 1366870, 77 грн., що стало однією з підстав відмови в умовно-достроковому звільненні, зазначає, що виплати за цивільним позовом він здійснює виходячи із розміру заробітної плати, яка є мінімально можливою. Іншим чином сплатити вказану суму він не має можливості.
Посилається на те, що він на протязі всього часу відбування покарання добросовісно виконував обов`язки засудженого, сумлінно ставився до роботи, за що 9 разів був заохочений, 23.01.2019 та 29.01.2019, саме після відбуття 1/2 частини основного покарання.
Вважає, що порушення, вказані в характеристиках від 23.01.2019 та 29.01.2019, не підтверджені жодним документом особової справи. При цьому, в характеристиці від 06.05.2019 за весь період відбування покарання, жодних порушень, які були вказані в зазначених характеристиках, немає.
Отже засуджений вказує, що дані про нього в сукупності свідчать про його сумлінну поведінку і відношення до праці на протязі всього строку відбування покарання, при цьому наголошує на безпідставність та невідповідність фактичним обставинам характеристик від 23 та 29 січня 2019.
Адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та звільнити умовно-достроково від відбування основного покарання ОСОБА_7 .

Вказує, що судом не взято до уваги, що засуджений за час перебування в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» не має стягнень та має 10 заохочень. Усі заохочення були застосовані за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до останньої характеристики від 28.05.2019 року, ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно, працевлаштований робітником їдальні для засуджених, до роботи відноситься добросовісно і старанно, шкідливих звичок не має, своєю поведінкою та ставленням до праці досяг достатнього ступеню виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказує, що характеристика від 23.01.2019 не відповідає наявним матеріалам особової справи.

Зазначає, що судом, при прийнятті рішення, не враховано того, що засуджений одружений та має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 2014 р.н., весь час відбування покарання в установі працевлаштований та норма виробітку за 2019 рік становить 100 відсотків, а цивільний позов виплачується достроково 1858 грн.

Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_7 та захисник в його інтересах адвокат ОСОБА_8 підтримали подані апеляційні скарги. Прокурор виступив проти їх задоволення та вказав на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції представник ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення станом на час настання пільги засудженого на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, проте не досягнув того ступеню, який дає можливість реалізувати таке право. Заохочення ОСОБА_7 отримував за виконання обов`язків, покладених на нього згідно ст. 107 КВК України, проте такі обов`язки систематично не виконував. Наразі поведінка ОСОБА_7 змінилася на краще.

Мотиви суду.
Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності існування обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

При цьому, з огляду на дані про особу засудженого ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів вважає, що він став на шлях виправлення, проте на даний час рішення про його умовно-дострокове звільнення є передчасним.

Так ОСОБА_7 на час апеляційного розгляду має 11 заохочень, при цьому на момент перебування в СІЗО м. Миколаїв у 2014 році мав 1 стягнення за зберігання мобільного телефону.

З характеристик від 29.05.2017, 07.08.2017, 12.06.2018, 19.09.2018 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, працевлаштований пекарем хлібного цеху у їдальні для засуджених, порушень режиму відбування покарання не допускає, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, утримує в чистості та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, приймає участь в організації виховних заходів, у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в організації їх роботи, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта».

Поміж тим характеристика від 23.01.2019 та від 29.01.2019 містить відомості про те, що засуджений ОСОБА_7 не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться упереджено, не завжди виконує з власної ініціативи, своєю поведінкою та ставленням до праці не досяг достатнього ступеню виправлення.

Характеристика від 06.05.2019 містить виключно позитивні відомості про особу ОСОБА_7 та в ній вказано про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці досяг достатнього ступеню виправлення.

Отже з огляду на такі відомості, які свідчать про нестабільність в поведінці засудженого, неможливо достеменно стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Про ці ж обставини зазначає і представник установи ОСОБА_10 .

Посилання засудженого та його захисника на неправомірність дій працівників установи, не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду в розрізі вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, за відсутності підтверджуючих доказів.

Безпідставними є і доводи щодо застосування умовно-дострокового звільнення до інших засуджених за наявності в них меншої кількості заохочень, оскільки питання щодо можливості звільнення тієї чи іншої особи умовно-достроково від відбування покарання вирішується з повним та всебічним врахуванням даних про конкретну особу, відносно якої вирішується таке питання, та не може братися до уваги як приклад.

Поміж тим, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне працевлаштування, та згідно довідки про щомісячний заробіток засудженого, за період з січня 2016 по грудень 2018, мав заробіток в розмірі 82 2240, 55 грн.

Відповідно до характеристики від 07.05.2019 за вироком суду має позов на загальну суму 2165378,99 грн. До бухгалтерії установи надійшли виконавчі листи на загальну суму 1369551,26 грн. ОСОБА_7 відшкодовано 3227,24 грн, в тому числі достроково 1850 гр.

З огляду на співставлення отриманої заробітної плати засудженим та відшкодованої шкоди, вбачається відсутність прагнення засудженого ОСОБА_7 до відшкодування завданої його протиправними діями шкоди потерпілим.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність даних, що свідчать про становлення засудженого ОСОБА_7 на шлях виправлення, проте вважає їх недостатніми та непереконливими щодо факту доведення засудженим своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а отже підстав для звільнення останнього від відбування покарання, відповідно до положень ст. 81 КПК України, не вбачається.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 20 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4