Дата документу 07.04.2020 Справа № 937/6962/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/394/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/6962/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року, та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 від 16 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 26.10.2017 року.

Згідно зі змістом судового рішення, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_6 зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 16 грудня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Свою скаргу ОСОБА_6 обґрунтував тим, що постанова слідчого майже ідентична попереднім постановам про закриття провадження, слідчим не досліджуватись матеріали кримінального провадження №0003335, лише витребувано з Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області копії пояснень та документи щодо призначення експертизи від 21.07.2016 року, не виконано в повному обсязі вимоги слідчого судді (допитано лише його в якості потерпілого), висновків з його показань слідчий не зробив, оскільки постанова ґрунтується на поясненнях слідчого ОСОБА_8 . В матеріалах справи відсутній протокол допиту ОСОБА_8 , відсутні документи про направлення постанови на повторну експертизу, слідчий ОСОБА_8 його на допит в телефонному режимі не викликав, оскільки на той момент він йому свій номер телефону не повідомляв. Заявник вважав, що листи-відповіді слідчого ОСОБА_8 оформлені на офіційному бланку державного органу та містять відповідну вихідну реєстрацію, а тому є офіційними документами, а дії слідчого підпадають під ознаки злочину ч.1 ст.366 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов висновку про всебічність, повноту і неупередженість дослідження слідчим всіх обставин, що мають значення для цього кримінального провадження. Зібрані докази оцінені слідчим ДБР з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно та є незаконною. В обґрунтування доводів зазначає, що суд розглянув справу без участі слідчого ОСОБА_7 , замість нього в судове засідання прибув інший слідчий, який не має ніякого відношення до цього провадження, що свідчить про порушення слідчим суддею кримінального процесуального закону та про упередженість при розгляді справи.

Вказує, що постанови слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження вже були скасовані раніше, однак слідчий не здійснив ніяких слідчих дій, не допитав слідчого ОСОБА_8 та знову прийняв постанову про закриття кримінального провадження. Разом з цим, всі докази ним були надані, яких достатньо для оголошення підозри слідчому ОСОБА_8 .

Звертає увагу суду, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення він звернувся до поліції 25.10.2017 року, а дата реєстрації кримінального провадження 26.10.2017 року. Натомість відповідно до витягу з ЄРДР дата реєстрації стоїть 25.10.2017 року, а тому суд помилково послався на дату реєстрації саме 26.10.2017 року.

Також зазначає, що ухвала слідчого судді була проголошена 24.02.2020 року, копію ухвали слідчого судді отримав поштою 13.03.2020 року, апеляційну скаргу подав 16.03.2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження содового рішення пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Справа розглядається без участі прокурора за участю ОСОБА_6 по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; заявника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення ; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що 24 лютого 2020 року слідчим суддею була проголошена лише резолютивна частина ухвали, копію ухвали слідчого судді ОСОБА_6 отримав 13 березня 2020 року, апеляційна скарга була подана ним 16 березня 2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.284,303,306,307 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінально-процесуального закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

На цій підставі слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови повинні з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Правова підстава даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового провадження, а і підстав його закриття.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження та інших матеріалів кримінального провадження, другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000126, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2017 року за ч.1 ст.366 КК України за заявою ОСОБА_6 на незаконні дії слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в області, який ймовірно вніс неправдиві відомості до документів по кримінальному провадженні №0003335.

В ході перевірки органом досудового розслідування було допитано ОСОБА_6 , який пояснив, що в провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 знаходилось кримінальне провадження № 0003335 за ст.125 КК України фактом його побиття. Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні він неодноразово подавав слідчому ОСОБА_8 клопотання, проте слідчий своєчасно відповіді на його клопотання не надавав, у зв`язку з чим він звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, який своєю ухвалою від 30.06.2016 року зобов`язав розглянути слідчого його клопотання. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження № 0003335 в приміщенні Шевченківського ВП ГУНП в Запорізькій області 25.07.2016 року слідчий ОСОБА_8 надав йому відповіді на його клопотання, датовані 19.07.2016 року, тобто через 16 днів після винесення судом ухвали. В кожній відповіді на його клопотання слідчий надав недостовірну інформацію, тобто вніс недостовірні відомості в офіційні документи. При цьому слідчий ОСОБА_8 йому ці відповіді на клопотання не направляв, копії цих документів датовані 19.07.2016 року, слідчий йому вручив тільки 25.07.2016 року під час його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Отже, він вважав, що в діях слідчого ОСОБА_8 є склад злочину, передбачений ч.1 ст.366 КК України. Завдану суму збитків він оцінює в 10000 гривень, саме ця сума грошей буде достатня для компенсації спричиненої йому моральної шкоди. Також йому було завдано матеріальної шкоди, він витратив певні кошти для підготовки та направлення "Укрпоштою" до слідчого клопотань та листів у кримінальному провадженні, але ці листи ані працівники канцелярії поліції, ані слідчий, ані прокурор не отримали на пошті, і ті повернулися до нього так і не розпаковані. Вартість цих послуг склала 931 гривень. Ці кошти йому вже повернуті на підставі ухвали Запорізького апеляційного суду. Крім того, він вважав, що жодне його документальне свідчення не було спростовано досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000126.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 показав, що у 2015 році у нього в провадженні знаходилось кримінальне провадження № 0003335 від 08.08.2015 року, розпочате за ч.1 ст.125 КК України. Потерпілим у цьому провадженні був ОСОБА_6 . Під час проведення досудового розслідування в період часу з 10.05.2016 року до 21.05.2016 року ОСОБА_6 неодноразово подавав клопотання про проведення окремих слідчих дій у кримінальному провадженні. Так, в секретаріаті Шевченківського ВП ГУНП в Запорізькій області він отримав ряд клопотань, на які надав потерпілому відповіді. Ці відповіді були зареєстровані в секретаріаті і 19.07.2016 року він особисто направив ці листи поштою з повідомленням про отримання копії. 21.07.2016 року надійшло повідомлення, що ОСОБА_6 отримав його відповіді на клопотання. Копія відповіді міститься в матеріалах кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_6 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0003335 додатково повторно було вручено копії відповідей на клопотання. У кожній своїй відповіді на кожне клопотання потерпілого ОСОБА_6 містилися відомості ті, які він мав на момент надання відповіді під час проведення досудового розслідування. Мети збрехати потерпілому ОСОБА_6 у нього не було. Також зазначив, що якщо лист з повідомленням надходить на ім`я певної особи, то такий лист іншим особам пошта не видає, що унеможливлює отримання такої поштової кореспонденції іншими працівниками, у тому числі і працівниками секретаріату Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області. По суті його відповіді на клопотання потерпілого ОСОБА_6 носили інформаційний характер, повідомляючи про те, що заплановано або проводиться у кримінальному провадженні. Копії протоколів слідчих дій або будь-яких постанов про проведення певних процесуальних дій не надавались. Тобто, ці документи, які хоч і мають певне юридичне значення, але не надають конкретних прав або не звільняють від обов`язків, а тому не мають юридично значущого характеру.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 показав, що він працює на посаді начальника слідчого відділення Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області з 24.01.2017 року. На той час відповідно до матеріалів кримінального провадження слідчим ОСОБА_8 було надано достовірні відомості.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження №0000126 року міститься заява ОСОБА_6 від 27.09.2017 року, до якої заявник долучив копії відповідей на його клопотання слідчого Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 19.07.2016 за №№ 8367/48/04-2016, 8368/48/04-2016, 8369/48/04-2016, 8370/48/04-2016, 8371/48/04-2016, 8372/48/04-2016, 8373/48/04-2016 у кримінальному провадженні №0003335.

На підставі запиту прокуратури Запорізької області у кримінальному провадженні № 0000126 слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області в період часу з 27.12.2017 року до 10.01.2018 року було проведено перевірку відносно старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 . Під час проведення перевірки, як зазначено у висновку від 10.01.2018 року, відомості про складання та видачу старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 завідомо неправдивих документів у кримінальному провадженні №0003335 не знайшли свого підтвердження.

У ході розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя з`ясував правомірність підстав для закриття кримінального провадження, розглянув їх на предмет достатності і дійшов обґрунтованого висновку, що при винесенні постанови слідчий діяв у межах законодавства, ним були проведені всі необхідні слідчі дії, зібрано і вивчено необхідні матеріали та надано їм належний аналіз.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя своє рішення обґрунтував тим, що досудове розслідування було проведено повно та всебічно, усі можливі докази були зібрані, здійснені усі слідчі дії, які дали змогу зробити висновок про необхідність закриття кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про неповноту проведеного досудового розслідування не є слушними.

Відповідно до ч.1 ст.366 КК України, кримінальна відповідальність настає за умови складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

У примітці до ст.358 КК України зазначено, що під офіційним документом у цій статті та статтях 357 КК і 366 КК слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Тобто, офіційним є лише такий документ, який засвідчує факти, що мають юридичне значення, тобто такі, які породжують, змінюють чи припиняють певні правовідносини. При цьому документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що слідчий ОСОБА_8 у кримінальному провадженні надав потерпілому ОСОБА_6 певні документи, які на думку потерпілого містять завідомо неправдиві відомості, що не було підтверджено матеріалами кримінального провадження, в яких зафіксована інформація не має юридично значущий характер - засвідчені нею конкретні події та факти не спричиняють, не можуть спричинити та не можуть бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Таким чином, дії слідчого ОСОБА_8 не утворюють складу злочину, передбаченого ст.366 КК України, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України. За таких обставин вказане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку з відсутності в діях складу кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим були проведені не всі слідчі дії є безпідставними, адже слідчий вжив усіх можливих заходів щодо встановлення фактичних обставин справи. Більш того, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 не заперечував, що слідчим виконані всі слідчі дії у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив в повній мірі усі його доводи, надав зазначеним обставинам належну оцінку в своєму рішенні, прийшовши до обґрунтованого висновку про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Свій висновок слідчий суддя обґрунтував на підставі ретельного вивчення матеріалів кримінального провадження, з належним мотивуванням, які в своїй сукупності не дають підстав вважати, що в діях слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Тому твердження апелянта про незаконність судового рішення є необґрунтованими.

Також під час апеляційного розгляду апелянтом не було надано доказів на підтвердження зацікавленості слідчого в результатах проведення досудового розслідування через те, що розслідування здійснювалось тим же самим слідчим відділом.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає. Не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі, яка не містить посилання на обставини, які слідчий суддя не перевірив та не врахував при розгляді скарги. В апеляційній скарзі висновки суду ставляться апелянтом лише під сумнів, але не спростовуються.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст.307, 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 від 16 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 26.10.2017 року, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4