У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.2020 Справа №607/7931/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання слідчої СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, в кримінальному провадженні №0001115, -

встановив:
Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, в кримінальному провадженні №0001115.

У клопотанні слідчого зазначено наступне: «Слідчим слідчого відділу Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001115 від 04.05.2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК.
10.04.2020 року близько 20:00 год. ОСОБА_4 , будучи судимим за вчинення майнових злочинів, перебуваючи на території гаражного кооперативу «Кенетрон», що за адресою м. Тернопіль, вул. Спортивна шляхом пошкодження навісного замка проник у гаражне приміщення № НОМЕР_1 , звідки таємно викрав матеріальні цінності, проте виконавши всі дії, які були необхідні для доведення злочину до кінця, не закінчив його з причин, які не залежали від його волі.
Процесуальні повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001115 від 04.05.2020 року здійснюються групою прокурорів у складі прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 . Старшим групи призначено прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
14 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, безробітнього, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:
?07.06.2001 року Тернопільським районним судом Тернопільської області за ст.81 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
?04.11.2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн;
?05.05.2015 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяців;
?06.03.2017 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 років год. 6 місяців;
Окрім цього:
?28.02.2020 року направлено до Тернопільського міськрайонного суду із обвинувальним актом за ч. 3 ст. 185 КК України.

про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 квітня 2020 року близько 20 години 00 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував по вул. Спортивній в м. Тернопіль, а саме на території гаражного кооперативу «Кенетрон» винник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, 10.04.2020 року близько 20 години 00 хвилин проник у гаражне приміщення № НОМЕР_1 , шляхом пошкодження навісного замка, що знаходиться за адресою вул. Спортивна, в м. Тернопіль та належить ОСОБА_9 . Де діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрав із гаражного приміщення картонну коробку у якій містилася пароварка торгівельної марки «iCook» із вставними ємкостями вартістю 5829 грн. 90 коп., картонну коробку у якій містилися два сотейники торгівельної марки «iCook» вартістю 7580 грн. 24 коп., електричний рубанок «LATGALE ИЭ - 5709» вартістю 1246 грн. 67 коп. та електричні ножиці для різьби по металу «ИЭ 5407У2» вартістю 801 грн. 67 коп.
Надалі, ОСОБА_4 із викраденими речами, а саме із картонною коробкою у якій містилася пароварка торгівельної марки «iCook» із вставними ємкостями, картонною коробкою у якій містилися два сотейниками торгівельної марки «iCook», електричним рубанком «LATGALE ИЭ - 5709», електричними ножицями для різьби по металу «ИЭ 5407У2», утримуючи вищевказані предмети у руках, ОСОБА_4 направився до виходу із гаражного приміщення № НОМЕР_1 , однак на виході із даного гаражного приміщення дії ОСОБА_4 було викрито працівником гаражного кооперативу «Кенетрон», а саме охоронцями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після чого останній почав втікати із території вищевказаного гаражного кооперативу та з метою перешкоджання подальшому затриманню, викрадені речі ОСОБА_4 викинув на території гаражного кооперативу «Кенетрон».
Однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, його не закінчив, оскільки ОСОБА_4 був виявлений працівниками охорони гаражного кооперативу, покинув місце вчинення злочину та побіг у невідомому напрямку.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), поєднана із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- заявою представника ОСОБА_9 про вчинення злочину;
- протоколом проведення огляду місця події за адресою м. Тернопіль, вул. Спортивна, гаражне приміщення № НОМЕР_1 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 05.05.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.05.2020 року;
- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_11 від 05.05.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.05.2020 року;
- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_10 від 06.05.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.05.2020 року;
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що узгоджується із вимогами п.5 ч.2 ст. 183 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Так, наявна у даному клопотанні інформація доводить, що ОСОБА_4 міг вчинити злочин, в якому підозрюється.
Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення
Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний, раніше вчиняв умисні корисливі злочини, не має постійного джерела доходу, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про стійку протиправну поведінку підозрюваного.
Так, варто сказати про те що, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.358, КК України. Вказане свідчить про наявність ризику того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.
2)незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому кримінальному провадженні
Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти зазначених учасників кримінального провадження зміни наданих показань чи до відмови давати показання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковому етапі, а судом показання сприймаються безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту.
3)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду
Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним чергове, нове кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.
Разом з тим, зазначаємо, що пунктом 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, повязаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв'язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. У даному випадку ОСОБА_4 не стійкий до спокуси заволодіння чужим майном, веде аморальний спосіб життя, не працює, ігнорує родинні зв`язки та не дорожить сімейними цінностями.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
В даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваний ОСОБА_4 , своїми діями завдає шкоду в першу чергу потерпілому ОСОБА_9 , та тим самим порушує вимоги статті 41 Конституції України, а саме право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, про який клопочемо, стосовно ОСОБА_4 узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де поміж іншого зазначено, що необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для первісного тримання особи під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Європейський Суд також визнає, що, враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Крім того, варто зауважити, що тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Також, необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, не стійкі соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я.
Вище викладене свідчить про неможливість запобігання переліченим ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та забезпечення належного виконання підозрюваного процесуальних обов`язків, його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Обґрунтовуючи неможливість запобігти переліченим ризикам шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів є наступне:
- Застосування домашнього арешту чи застави щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки останній, зважаючи на відсутність у нього соціальних зв`язків, постійного місця роботи(джерел до існування) та його репутації не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та продовжуватиме злочинну діяльність;
- Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти нові злочини, поведінка ОСОБА_4 є асоціальною, протягом останніх років він вчиняє корисливі злочини та будучи не одноразово судимим за вчинення таких, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, після повернення на волю не прийняв міри щодо виправлення своєї поведінки. Враховуючи правову позицію, викладену у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при формуванні клопотання з проханням обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 не вбачаємо можливості застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів, оскільки вважаємо їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.
Крім того, просимо звернути увагу суду, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зважаючи на те, що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з усіх обставин провадження, вважаємо, що у кримінальному провадженні наявні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, відсутність у нього постійного місця роботи та/або навчання, майновий стан, з урахуванням його характеризуючих даних, віку та стану здоров`я, а також його антисоціальної поведінки, що виражається у відсутності стійкого протистояння до бажання збагатитись незаконним шляхом.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж цілодобовий домашній арешт, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків».
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснив, що клопотання підтримує повністю посилаючись на вказані в ньому мотиви та просить задовольнити.
Адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо клопотання слідчого посилаючись на недостатню обгунтованість підозри та недоведеністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того захисник ОСОБА_5 надав суду копії документів щодо соціальних зв`язків та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 .
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши доводи сторін, проаналізувавши клопотання сторони обвинувачення та заперечення сторони захисту, оцінивши долучені додатки - матеріали, а також, пояснення і надані докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), поєднана із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- заявою представника ОСОБА_9 про вчинення злочину;
- протоколом проведення огляду місця події за адресою м. Тернопіль, вул. Спортивна, гаражне приміщення № НОМЕР_1 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 05.05.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.05.2020 року;
- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_11 від 05.05.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.05.2020 року;
- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_10 від 06.05.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.05.2020 року.
Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994р., «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року»), факти які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи винесення обвинувального вироку. Достатньо щоб вони могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Крім обґрунтованості підозри суду доведено наявність ризиків в контексті вимог ст. 177 КПК України зокрема:
Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний, раніше вчиняв умисні корисливі злочини, не має постійного джерела доходу, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про стійку протиправну поведінку підозрюваного.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним чергове, нове кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти зазначених учасників кримінального провадження зміни наданих показань чи до відмови давати показання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковому етапі, а судом показання сприймаються безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії» від 23.09.2008 зазначено, що в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів.
Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, які додано до клопотання і доводами сторони обвинувачення про реальне існування ризиків, що у свою чергу дає підстави вважати, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
На думку слідчого судді стороною захисту не доведено підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.
Крім цього, суду не надано належних доказів того, що підозрюваний ОСОБА_4 не може утримуватися під вартою за станом здоров`я, чи іншими обставинами.
З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи ОСОБА_4 , стану здоров`я, відсутності постійного місця проживання та доходу, нестійких соціальних зв`язків, майнового стану, тяжкості інкримінованого йому правопорушення, інших характерезуючих ознак, слідчий суддя вважає за доцільне обрати та застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці.
На підставі ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
З огляду на вищевикладені обставини, із врахуванням особи підозрюваного та обставин кримінального правопорушення, вважаю за доцільне визначити заставу у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, яку можна внести до постановлення ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.
постановив:
Клопотання задовільнити.

ОСОБА_4 обрати та застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці до 14 липня 2020 року, який обчислювати з моменту взяття під варту 15 травня 2020 року.

ОСОБА_4 визначити мінімальну заставу в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, яку можна внести до постановлення ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.

Після внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти і з цього часу на нього покладаються обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 14 липня 2020 року.

ОСОБА_4 роз`яснити, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 14 липня 2020 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали негайно вручити сторонам та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1