Справа № 161/2480/19 Провадження №11-кп/802/59/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 125 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000036, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , законного представника потерпілого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лище, Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, непрацюючий, одружений, інвалід 3 групи, раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) 1043 (одну тисячу сорок три) грн 96 (дев`яносто шість) коп. матеріальної шкоди та 12 000 (дванадцять) тисяч гривень витрат по наданню правової допомоги.
ОСОБА_8 визнаний винний та засуджений за те, що він 14 січня 2019 року близько 22.15 год., перебуваючи в якості вихователя, в приміщенні гуртожитку Княгининівського ліцею, що в АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, схопив малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обома руками за шию, після цього наніс не менше п`яти ударів кулаком руки в обличчя, a потім, використовуючи м`яку іграшку, утримував її притискаючи до обличчя малолітнього потерпілого, чим спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, а також розмір і вид призначеного покарання, вважає вирок суду в частині вирішення цивільного позову незаконним. Посилається на те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди з мотивів несплачення судового збору. Вказує на те, що на підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору у позовах про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань. Також зазначає, що у резолютивній частині вироку суду не вказано рішення, яке суд прийняв за результатами розгляду цивільного позову про відшкодування моральної шкоди. Просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування завданої моральної шкоди скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В поданій апеляційній скарзі законний представник потерпілого ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ), вважає вирок суду в частині відмови у задоволенні цивільного позову про стягнення моральної шкоди із обвинуваченого незаконним. Посилається на те, що згідно Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі, у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а тому судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні позову в цій частині з підстав несплати судового збору. Просить вирок суду в частині відмови у задоволенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та постановити новий, яким стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , також не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого та міру покарання, вважає вирок суду в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди та в частині стягнення витрат по наданню правової допомоги незаконним. Посилається на те, що судом безпідставно стягнуто з обвинуваченого завдану матеріальну шкоду в сумі 1043 гривні 96 копійок, оскільки така шкода була відшкодована в добровільному порядку до початку судового слідства, про що не заперечує ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ). Вказує на те, що судом безпідставно стягнуто з ОСОБА_8 витрати понесенні цивільним позивачем на професійну правову допомогу, оскільки цим суд вийшов за межі позовних вимог, якими не питання охоплювалося позовною заявою. Також зазначає, що при поданні позовної заяви ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ), яка була допитана як свідок під час розгляду справи, не була наділена повноваженнями законного представника потерпілого (цивільного позивача), а тому не мала права звернення з таким позовом. Вказує, що судом безпідставно стягнуто з обвинуваченого витрати на професійну правову допомогу в сумі 12 000 гривень. Просить вирок суду в частині стягнення матеріальної шкоди та в частині стягнення судових витрат на правову допомогу змінити, в задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) про відшкодування матеріальної шкоди та вимог про стягнення витрат по наданню правової допомоги відмовити.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, прокурора, яка апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримала та заперечила доводи інших апеляційних скарг і просила скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які апеляційну скаргу сторони захисту підтримали при цьому заперечили проти інших апеляційних скарг та просили відмовити в задоволенні заявленого цивільного позову, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення в повному об`ємі, а апеляційні скарги законного представника потерпілого ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ). та захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково з таких підстав.
За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_13 легких тілесних ушкоджень та в частині призначеного обвинуваченому покарання, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині - відсутні.
Що стосується доводів апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість вироку в частині вирішення цивільного позову, то апеляційний суд вважає їх слушними.
Так, відповідно до ч. 2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 1 ст. 64 КПК України, якщо цивільним позивачем є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, її процесуальними правами користується законний представник.

Так, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2019 року призначено судовий розгляд кримінального провадження, прийнято цивільний позов ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) до розгляду та визнано її цивільним позивачем.
Крім того, під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції по суті, ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 )., яка є матір`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , визнано законним представником потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 128 КПК України, на захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

А тому доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) не мала права звернення з цивільним позовом в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_13 , не заслуговують на увагу з вищенаведених підстав.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Якщо в кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов, то у такому випадку він є обов`язковим предметом судового розгляду.

В мотивувальній частині вироку відносно вирішення цивільного позову суд першої інстанції зазначив, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1043 (одну тисячу сорок три) грн 96 (дев`яносто шість) коп слід задовольнити, при цьому в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди судом відмовлено, оскільки при поданні позовних вимог у цій частині не сплачено судового збору.

Разом з тим, в резолютивній частині вироку судом зазначено лише рішення про стягнення матеріальної шкоди та відсутнє рішення з приводу моральної шкоди, а тому на переконання суду апеляційної інстанції місцевим судом в порядку ч. 4 ст. 374 КПК України не прийнято рішення про цивільний позов в кримінальному провадженні.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Разом із тим, відповідно до п. 6 цієї ж частини статті передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих унаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання.

Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної чи моральної), завданої в результаті заподіяння тілесних ушкоджень або смерті, незалежно від того, настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із законом. Тобто, цивільні позивачі у кримінальному провадженні звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Однак, суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, з підстав несплати судового збору, порушив вищенаведені вимоги закону.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений сплатив в користь потерпілого 3000 гривень, що підтвердила ОСОБА_12 під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Проте, місцевий суд, вирішуючи цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, не з`ясував дані обставини, та додатково стягнув з обвинуваченого матеріальну шкоду.

У випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Оплата праці адвоката є результатом відповідних домовленостей між адвокатом та його клієнтом і визначається договором про надання правової допомоги.
Відповідно до ст.ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Як убачається із оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції належним чином не мотивував свого рішення в частині стягнення з обвинуваченого витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову є незаконним та необґрунтованим, а тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню. Оскільки цивільний позов є єдиним документом, який не передбачає його розгляду частинами, вирішення зазначеного питання здійснюється у відповідному процесуальному порядку, тому рішення місцевого суду щодо цивільного позову підлягає скасуванню у повному обсязі з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на наведене, керуючись принципом верховенства права, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим судом допущена неповнота судового розгляду кримінального провадження при вирішенні цивільного позову ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_13 до обвинуваченого, а також істотні порушення КПК України, які в своїй сукупності перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову.

Неповнота судового розгляду при вирішення цивільного позову відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

А істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в частині вирішення цивільного позову, відповідно до положень ч.1 ст.412, ст.415 КПК України слугують підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Тому вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_13 підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

При новому судовому розгляді слід усунути виявленні порушення процесуального закону, перевірити доводи апеляційних скарг, розгляд провадження провести у відповідності до вимог ЦПК України та за його наслідками прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити повністю, а апеляційні скарги законного представника потерпілого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) скасувати та призначити в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Головуючий

Судді: