Провадження № 1-кп/344/320/20
У Х В А Л А

13 лютого 2020 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Ухвалою суду від 24.12.2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22 лютого 2020 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання та вказав, що прокурором не доведено наявність обгрунтованих ризиків, просив змінити щодо обвинуваченого запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника та просив змінити відносно нього запобіжний захід.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому слід продовжити виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

П.5 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В ухвалах Івано-Франківського міського суду, зазначено обставини, які послужили підставою для обрання та продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. При цьому судом враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_7 , тяжкість вчиненого злочину, який є особливо тяжким, те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, близько двох років перебував в розшуку, до затримання періодично змінював адресу місця свого проживання.

Станом на даний час триває судовий розгляд даного кримінального провадження, обставини, що зазначалися у попередніх ухвалах суду не змінилися, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: переховуватися від суду, оскільки останній перебував в розшуку протягом двох років, під час досудового слідства, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі; незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, так як йому відоме місце їх перебування; вчинити інше кримінальне правопорушення, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів.

Колегія суддів оцінюючи в сукупності всі наведені вище обставини, враховуючи характеризуючі особу обвинуваченого дані, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також перебував у розшуку, при цьому суд зважає, що інкримінований обвинуваченому злочин, було вчинено із застосуванням насильства, а відтак при зміні запобіжного заходу він може і надалі переховуватися або вчинити нові злочини, чи впливати на свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, а це може значно ускладнити розгляд справи по суті. Окрім того колегія суддів вважає, що перебування під домашнім арештом не зможе на даному етапі судового розгляду в повній мірі нівелювати наявні ризики, а відтак не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження в суді.

Наведені вище дані у своїй сукупності підтверджують наявність ризиків і є достатніми підставами вважати про можливість обвинуваченого ухилятись від суду і, незаконно впливати на учасників провадження.

Доводи захисту про відсутність ризиків, самі по собі не дають достатніх підстав суду для застосування обвинуваченому іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, і є недостатніми для гарантування належної поведінки обвинуваченого та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Колегія суддів враховує в сукупності всі наявні обставини даної справи і, зважає не лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а враховує також необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумпцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому, або які більше не виправдовують таке тримання обвинуваченого під вартою стороною захисту не наведено і судом, в процесі судового розгляду, не встановлено.

У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою слід продовжити, оскільки він є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - тримання під вартою продовжити до 12 квітня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2020 року.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3