Справа № 487/3096/20
Провадження № 1-кс/487/3690/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000306 від 27.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене 02.06.2020 майно в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території паркувального майданчику для автомобілів навпроти кафе «Находка» за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, буд. 162/1, з метою забезпечення збереження як речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме: аркуші паперу, зовні схожі на національну валюту України банкнотами: номіналом 500 гривень в кількості 1 штуки серії ББ 7267703; номіналом 200 гривень в кількості 15 штук серій: ЄШ 0305918, УФ 9632037, ХИ 0434496, ХЖ 6778492, УД 9358790, ХЕ 5795211, МБ 6251562, КЙ 1846755, СЖ 4957276, ТИ 5764011, ТИ 8992662, ТЖ 4534667, ЗД 3825867, СД 5183414, УБ 3063856; номіналом 100 гривень в кількості 2 штук серій: УГ 6689822, МВ 3327624; номіналом 50 гривень в кількості 1 штуки серії ПЖ 6918482; номіналом 2 гривні в кількості 1 штуки серії СЗ 1215098; номіналом 1 гривня в кількості 1 штуки серії КД 2627350, всього на загальну суму 3753 грн.
Клопотання обґрунтоване тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000306 від 27.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.06.2020 приблизно о 13 год. 30 хв. головний державний інспектор відділу рибоохоронного патруля № 3 Чорноморського басейнового управління Державного агентства рибного господарства ОСОБА_5 , перебуваючи на території автозаправної станції «WOG» за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Нечаяне, вул. Одеська, 2-в, вимагав та одержав для себе від потерпілого ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 70 000 гривень за неперешкоджання протягом квітня-травня 2020 року діяльності з вилову останнім риби в акваторії Чорного моря та його непритягнення до встановленої законом відповідальності.
В подальшому ОСОБА_5 з одержаною неправомірною вигодою в сумі 70 000 гривень на автомобілі марки VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , направився до м. Миколаєва.
02.06.2020 о 15 год. 38 хв. в порядку ст. 208 КПК України на території паркувального майданчику для автомобілів навпроти кафе «Находка» за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами переслідування, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, було затримано ОСОБА_5 .
Під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_5 виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.
Посилаючись на те, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та на яке було спрямоване кримінальне правопорушення, слідчий просив накласти арешт на зазначене вище майно. Крім того, слідчий вважає, що зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.
Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За правилами ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. п.1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).
Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000306 від 27.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 02.06.2020 приблизно о 13 год. 30 хв. головний державний інспектор відділу рибоохоронного патруля № 3 Чорноморського басейнового управління Державного агентства рибного господарства ОСОБА_5 , перебуваючи на території автозаправної станції «WOG» за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Нечаяне, вул. Одеська, 2-в, вимагав та одержав для себе від потерпілого ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 70 000 гривень за неперешкоджання протягом квітня-травня 2020 року діяльності з вилову останнім риби в акваторії Чорного моря та його непритягнення до встановленої законом відповідальності.
В подальшому ОСОБА_5 з одержаною неправомірною вигодою в сумі 70 000 гривень на автомобілі марки VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , направився до м. Миколаєва.
02.06.2020 о 15 год. 38 хв. в порядку ст. 208 КПК України на території паркувального майданчику для автомобілів навпроти кафе «Находка» за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, буд. 162/1, за результатами переслідування за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, було затримано ОСОБА_5 .
Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 02.06.2020 р. в період часу з 16.40 год. до 17.23 год. слідчим Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, 162/1, в ході проведення обшуку затриманої особи виявлено та добровільно видано ОСОБА_5 таке майно: аркуші паперу, зовні схожі на національну валюту України банкнотами: номіналом 500 гривень в кількості 1 штуки серії ББ 7267703; номіналом 200 гривень в кількості 15 штук серій: ЄШ 0305918, УФ 9632037, ХИ 0434496, ХЖ 6778492, УД 9358790, ХЕ 5795211, МБ 6251562, КЙ 1846755, СЖ 4957276, ТИ 5764011, ТИ 8992662, ТЖ 4534667, ЗД 3825867, СД 5183414, УБ 3063856; номіналом 100 гривень в кількості 2 штук серій: УГ 6689822, МВ 3327624; номіналом 50 гривень в кількості 1 штуки серії ПЖ 6918482; номіналом 2 гривні в кількості 1 штуки серії СЗ 1215098; номіналом 1 гривня в кількості 1 штуки серії КД 2627350.
03.06.2020 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено відповідність вилученого майна критеріям, які визначенні ст. 98 КПК України, враховуючи те, що досудове розслідування здійснюється за фактом отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 , грошові кошти є предметом вчинення злочину та можуть бути предметом конфіскації, оскільки санкція статті 368 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.
Слідчий суддя також вважає, що існують ризики знищення, втрати або передачі вилученого майна, а тому потреби досудового розслідування обґрунтовують застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
А за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000306 від 27.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено 02.06.2020 року в ході обшуку та затримання ОСОБА_5 : аркуші паперу зовні, схожі на національну валюту України банкнотами: номіналом 500 гривень в кількості 1 штуки серії ББ 7267703; номіналом 200 гривень в кількості 15 штук серій: ЄШ 0305918, УФ 9632037, ХИ 0434496, ХЖ 6778492, УД 9358790, ХЕ 5795211, МБ 6251562, КЙ 1846755, СЖ 4957276, ТИ 5764011, ТИ 8992662, ТЖ 4534667, ЗД 3825867, СД 5183414, УБ 3063856; номіналом 100 гривень в кількості 2 штук серій: УГ 6689822, МВ 3327624; номіналом 50 гривень в кількості 1 штуки серії ПЖ 6918482; номіналом 2 гривні в кількості 1 штуки серії СЗ 1215098; номіналом 1 гривня в кількості 1 штуки серії КД 2627350, всього в сумі 3753 (три тисячі сімсот п`ятдесят три) грн.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1