Справа № 760/1261/20
Провадження № 1-кс/760/566/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника - ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову від 26.12.2019 старшого слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 26.12.2019 старшого слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України.
В обґрунтування доводів скарги заявник зазначила, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України.

Постановою старшого слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 від 26.12.2019 закрито кримінальне провадження № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

Вважає, що прийняте слідчим рішення про закриття кримінального провадження не ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оскільки слідчим не було виконано всіх необхідних процесуальних дій та не проведено слідчих (розшукових) дій, які необхідні для встановлення істини в даному кримінальному провадженні. Зокрема, слідчим, у відповідності до вимог ст. 220 КПК України, не було розглянуто та вирішено клопотання ОСОБА_3 про вчинення слідчих (розшукових) дій в даному кримінальному провадженні, не було виконано вказівки прокурорів нагляду, зокрема, допит підозрюваних навіть у будь-якому статусі, але за обов`язкової участі ОСОБА_3 , не виконано ухвали слідчих суддів, якими зобов`язано вчинити певні дії.

Тому, заявниця ОСОБА_3 просила слідчого суддю скасувати постанову від 26.12.2019 старшого слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України та направити для належного початку досудового слідства, після вирішення вищестоящими прокурорами і судами клопотання про відвід усієї наглядової прокуратури Солом`янського району.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 підтримала подану скаргу, просила її задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, посилаючись на викладені в скарзі обставини.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні поданої ОСОБА_3 скарги, оскільки слідчим, після проведення повного та об`єктивного розслідування по справі, було прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Положеннями ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України.

Постановою старшого слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 від 26.12.2019 закрито кримінальне провадження № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова обґрунтована тим, що за результатами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 01.11.2019 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.12.2019 скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 01.11.2019, оскільки слідчим не розглянуто клопотання потерпілої ОСОБА_3 №4/2 від 15.10.2019 у відповідності до вимог ст. 220 КПК України та невиконання всіх вказівок прокурора від 14.06.2019 наданих у даному кримінальному провадженні.

Також, слідчий в постанові вказує, що потерпілою ОСОБА_3 заявлено клопотання № 4/2 від 15.10.2019 про виконання ряду процесуальних дій у кримінальному провадженні, за результатами розгляду якого на її адресу 21.10.2019 скеровано відповідь із відповідними роз`ясненнями.

З метою усунення недоліків, зазначених в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва 12.12.2019 додатково проаналізовано доводи поданого потерпілою ОСОБА_3 клопотання № 4/2 від 15.10.2019, в ході чого встановлено, що дане клопотання не підлягає задоволенню в частині зміни підслідності у кримінальному провадженні, повідомлення особам про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень. проведення одночасного допиту ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) в статусі підозрюваних за участі ОСОБА_3 повідомлення про підозру керівництву та прокурорам Київської місцевої прокуратури №9, звернення до суду з обвинувальним актом.

Разом з тим, встановлено, що всі подані потерпілою ОСОБА_3 документи ретельно проаналізовано та долучено до матеріалів кримінального провадження.

На підставі ч. 2 ст. 220 КПК України за результатами розгляду поданого ОСОБА_3 клопотання винесено вмотивовану постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання, копію якої 12.12.2019 надіслано на адресу потерпілої.

Крім того, слідчим зазначено у оскаржуваній постанові, що після закриття кримінального провадження 01.11.2019 потерпілою ОСОБА_3 заявлено клопотання № 7 про призначення психологічної експертизи для встановлення нанесеної їй моральної шкоди і оцінки компенсації страждань, нанесених працівниками правоохоронних органів, а також клопотання № 4/3 про виконання ряду процесуальних дій у кримінальному провадженні. Враховуючи те, що, вказане клопотання подано поза межами досудового розслідування, на адресу потерпілої) передбачений законом строк направлено відповідне роз`яснення.

Разом з цим, 11.12.2019 слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_10 у зв`язку із скасуванням постанови слідчого про закриття кримінального провадження зобов`язано слідчого розглянути в триденний строк з моменту отримання даної ухвали клопотання потерпілої ОСОБА_3 № 7 та № 4/3 від 01.11.2019.

Проаналізувавши доводи поданого потерпілою ОСОБА_3 клопотання № 4/3 від 01.11.2019 встановлено, що дане клопотання не підлягає задоволенню в частині зміни підслідності у кримінальному провадженні, повідомлення особам про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, проведення одночасного допиту ОСОБА_6 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ( ОСОБА_9 ) в статусі підозрюваних за участі ОСОБА_3 повідомлення про підозру керівництву та прокурорам Київської місцевої прокуратури №9, звернення до суду з обвинувальним актом.

На підставі ч. 2 ст. 220 КПК України за результатами розгляду поданих ОСОБА_3 клопотань № 7 та № 4/3 від 01.11.2019 винесено вмотивовані постанови про відмову (часткову відмову) у задоволенні клопотання, копії яких надіслано на адресу потерпілої.

Крім того, слідчий в оскаржуваній постанові вказує, що 26.12.2019 на адресу процесуального керівника скеровано інформацію про виконання в повному обсязі письмових вказівок прокурора (в тому числі наданих 14.06.2019) про проведення слідчих (розшукових) дій. інших процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Разом з тим, вказана постанова обґрунтована тим, що показаннями свідків та переглядом відеозапису, на думку слідчого, підтверджено відсутність в діях ОСОБА_6 та інших осіб умислу на порушення громадського порядку, а тому в їх діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України, а саме його об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона.

Крім цього, слідчим зазначено у оскаржуваній постанові, що оскільки сама потерпіла ОСОБА_3 стверджує, що діями ОСОБА_6 та інших осіб 25.05.2015 їй було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 19964,79, що не є великим розміром, тому, на думку слідчого, в діях ОСОБА_6 та інших осіб відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

В той же час, слідчий суддя відмічає, що частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
А тому, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Адже, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).
При оцінці того, чи дотриманні вказані стандарти слід виходити з того, що ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).
В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи заявниці ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження щодо неповноти проведеного досудового розслідування.

Так, слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 не було допитано свідків з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, зокрема, проведення одночасного допиту ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ( ОСОБА_9 за участю ОСОБА_3 ), тобто слідчим не перевірено всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим на підставі ч. 2 ст. 220 КПК України за результатами розгляду поданих ОСОБА_3 клопотань № 7 та № 4/3 від 01.11.2019 винесено вмотивовані постанови про відмову (часткову відмову) в задоволенні клопотання, копії яких надіслано на адресу потерпілої.

Разом з тим, з досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0008161 від 22.08.2015 не встановлено наявність клопотань ОСОБА_3 №4/3 та №7 від 01.11.2019.

Також, з матеріалів кримінального № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України встановлено, що 14.06.2019 прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_4 були надані старшому слідчому Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 вказівки про проведення слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0008161 від 22.08.2015р., а саме: усунути недоліків, допущені при складанні процесуальних документів; встановити та допитати (додатково допитати) всіх учасників події, з`ясувавши умисел, мотиви, цілі винного та обставини вчинення ОСОБА_6 , зазначених у заяві ОСОБА_3 дій; зібрати відповідну інформацію щодо наявності розгляду у суді (та результатів такого розгляду) цивільної справи між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; виконати інші дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Разом з тим, слідчим не було виконано всі вказівки прокурора в даному кримінальному провадженні та знову повторно прийнято рішення про закриття кримінального провадження без виконання необхідних слідчих (розшукових) дій в даному провадженні, з метою встановлення істини в даному кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 26.12.2019 про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному досудовому розслідуванні, не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга в цій частині підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.
Після виконання всіх необхідних слідчих дій та перевірки доводів заявника, необхідно прийняти законне процесуальне рішення.
Разом з тим, не підлягає задоволенню скарга заявниці ОСОБА_3 в частині направлення матеріалів кримінального провадження для належного початку досудового слідства, після вирішення вищестоящими прокурорами і судами клопотання про відвід усієї наглядової прокуратури Солом`янського району, оскільки розгляд (оскарження) таких питань не передбачений, в порядку, визначеному Главою 26 КПК України.

Крім того, на думку слідчого судді, скасування постанови про закриття кримінального провадження, має наслідком продовження органом досудового розслідування подальшого розслідування.

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову старшого слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 від 26.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0008161 від 22.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України скасувати.
У задоволенні скарги в іншій частині, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1