Справа № 201/4183/20
Провадження № 1-кс/201/1631/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000428 від 21 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_6 06 травня 2020 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою, у якій просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 22 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000428 від 21 лютого 2020 року; зобов`язати компетентну посадову особу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, або Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області у кримінальному провадженні №0000428 від 21 лютого 2020 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення ОСОБА_6 про підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Адвокат ОСОБА_3 повідомлення про підозру від 22 лютого 2020 р вважає незаконними, вказуючи на те, що остання оголошена ОСОБА_6 безпідставно, не відповідають вимогам КПК України і порушує його конституційні права.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 06 травня 2020 року справа була передана для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Прокурор та слідчий заперечували проти задоволення скарги пославшись на обгрунтованість підозри.

Слідчий суддя вислухавши адвоката, прокурора, слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Основним доводом скарги адвоката на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні є те, що ОСОБА_6 не було повідомлено про підозру в порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 278 КПК України, у зв`язку з чим, він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні. Крім того, викладені в повідомленні про підозру висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, належними та допустимими доказами не обґрунтовується.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються главою 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КПК України тому суд вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.

А тому, доводи скарги адвоката ОСОБА_3 стосовно невідповідності повідомлення про підозру критеріям «обґрунтованої підозри» є безпідставними, оскільки, на думку суду, повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КПК України, відповідає вимогам КПК України.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

При цьому, відповідно до ст. 89 КПК України та глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваної особи у вчиненні інкримінованого злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Окрім того, в даному випадку захисником ставилось питання про обґрунтованість підозри, тому слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів на стадії досудового розслідування, під час якого слідчим проводяться слідчі (розшукові) дії спрямовані на виявлення та документування доказів причетності особи до вчиненого злочину, а відповідно до ст. ст. 84 - 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, буде надана судом при розгляді кримінального провадження по суті.

Доводи сторони захисту щодо невідповідності оформлення повідомлення про підозру, яка була вручена ОСОБА_6 , вимогам ст. 277 КПК України суд визнає неспроможними, оскільки дані недоліки змісту письмового повідомлення про підозру не є такими вагомими, що суттєво вплинули на порядок повідомлення про підозру або порушення прав ОСОБА_6 , як учасника кримінального провадження, а тому за відсутності інших обставин, що дають підстави ставити під сумнів обґрунтованість підозри, не можуть являтися причиною для скасування підозри.

З цих же підстав, не приймаються до уваги доводи скарги про порушення порядку вручення слідчим повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Таким чином, доводи скаржника стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної підозри не можуть бути визнані переконливими, оскільки судом було досліджено повно та об`єктивно всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, про обґрунтованість такої підозри, та враховає стадію досудового розслідування, яка на момент розгляду скарги, закінчилась. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення скарги, тому слідчий суддя відмовляє в її задоволенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,25,28,303-307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000428 від 21 лютого 2020 року залишити без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлено 18 червня 2020 року

Слідчий суддя ОСОБА_1