Справа № 741/1/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/353/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.019.270.200.000.272, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області, проживаючої по АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с. В. Лази Ужгородського району Закарпатської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_15 ,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_14 повернуто прокурору.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що слідчий у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру зазначила, що викладає фактичні обставини кримінального правопорушення, хоча клопотання стосується суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень. Таке формулювання є некоректним та істотно порушує права особи на захист, оскільки обвинувачення йому не пред`являлося і не могло бути пред`явленим, адже він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність. Крім того, суспільно небезпечні діяння ОСОБА_14 у цілому кваліфіковано лише за ч. 3 ст. 185 КК України. Однак у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру слідчий вказує, що ОСОБА_14 , зокрема, було вчинено й суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а також надалі зазначає про повторність цього суспільно небезпечного діяння. У свою чергу, причиною повернення судом першої інстанції обвинувального акта стали відсутність вказаних у ньому мотиву та мети кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ..

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу місцевого суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру жодного посилання на вчинення ОСОБА_14 суспільно небезпечного діяння повторно немає. Діяння останнього не можуть містити такої кваліфікуючої ознаки як повторність, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Враховуючи, що ОСОБА_14 не досяг віку кримінальної відповідальності, то він не є суб`єктом злочину, і, відповідно, його дії під ознаки повторності не підпадають. За сукупністю скоєного дії ОСОБА_14 дійсно кваліфіковані лише за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки перше суспільно небезпечне діяння, вчинене ним, було пов`язане з проникнення до іншого приміщення і підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. При поверненні обвинувального акта у зв`язку з відсутністю вказаних у ньому мотиву та мети злочинів, інкримінованих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , місцевим судом не враховано, що останні є пособниками вчинення кримінальних правопорушень. Згідно з ч. 2 ст. 29 КК України, пособник підлягає кримінальній відповідальності за злочин, вчинений виконавцем з додатковим посиланням на відповідну частину ст. 27 КК України. При викладенні в обвинувальному акті фактичних обставин кримінальних правопорушень, вчинених за пособництва ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , зазначено мотив та мету їх вчинення виконавцями. При викладенні фактичних обставин злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, які також інкриміновані ОСОБА_12 , зазначено про їх вчинення без мети збуту. Саме наявність чи відсутність лише мети збуту має вирішальне значення для кваліфікації злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин чи прекурсорів.

Заслухавши доповідача, пояснення сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її обґрунтованою.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Однак повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру має бути зумовленим наявністю у них таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Повертаючи прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_14 , місцевий суд дійшов помилкового висновку про повторність вчинення останнім суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КК України, суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Враховуючи те, що ОСОБА_14 не досяг віку кримінальної відповідальності, його суспільно небезпечні діяння не можуть містити такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

За сукупністю скоєного дії ОСОБА_14 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки перше суспільно небезпечне діяння, вчинене ним, підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 185 КК України, адже було поєднане з проникнення до приміщення.

У свою чергу, повертаючи прокурору обвинувальний акт у зв`язку з відсутністю зазначених у ньому мотиву та мети злочинів, інкримінованих ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , місцевим судом не взято до уваги, що останні є пособниками вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 КК України, пособник підлягає кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає злочин, вчинений виконавцем. При викладенні в обвинувальному акті фактичних обставин кримінальних правопорушень, вчинених за пособництва ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , вказано мотив та мету їх вчинення виконавцями.

ОСОБА_12 також інкриміновані злочини, передбачені ч. 2 ст. 309 КК України. При викладенні фактичних обставин цих кримінальних правопорушень зазначено про їх вчинення без мети збуту. Саме наявність чи відсутність мети збуту має вирішальне значення для кваліфікації злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Вказані вище порушення кримінального процесуального закону, які допустив місцевий суд, колегією суддів визнаються істотними, а тому є підставою для скасування судового рішення, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 376, 405, 407, 412, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_14 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4