Номер провадження: 11-сс/813/548/20
Номер справи місцевого суду: 521/4673/20 1-кс/521/1681/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні №0000860, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 24.05.2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра у вчинені кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження та встановлено існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю забезпечення належної поведінки підозрюваного шляхом обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що слідчий суддя не оцінив докази у сукупності, надав їм невірну оцінку, не обґрунтував та не мотивував своє рішення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за місцем реєстрації.

Обґрунтовує вимоги тим, стороною обвинувачення не доведено наявність обґрунтованої підозри та заявлених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що слідчий суддя не врахував наявність міцних соціальних зв`язків, оскільки підзахисний раніше не судимий та жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України не доведений. Вважає, що доводи захисту взагалі не були оцінені судом та не викладені в судовому рішенні.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_10 підозрюється в тому, що 25.03.2020 року приблизно о 15:10 годині спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , перебуваючи біля будинку №54 по вул. Героїв Крут в м. Одесі, маючи на меті злочинний намір, направлений на викрадення людини, на автомобілі марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 , під`їхали до вказаного будинку, де вийшовши з автомобіля, підбігли до перебуваючого поряд потерпілого ОСОБА_12 та почали завдавати останньому тілесні ушкодження, які виразились у нанесенні ударів руками по голові та щелепі, з метою обмеження можливості чинити їм опір. Після чого незаконно викрали ОСОБА_12 , примусово посадивши його до салону автомобіля марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 , на заднє пасажирське сидіння.
Перебуваючи в автомобілі, ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 та рухаючись по території м. Одеси спільно здійснювали фізичний та психологічний вплив на потерпілого ОСОБА_12 , що виразився у погрозах застосування до нього тяжких тілесних ушкоджень, демонструючи при цьому ніж та погрожуючи його застосуванням.
Надалі, приблизно о 16:00 годині ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , перебуваючи разом з потерпілим, рухаючись по вулиці Довгій в м. Одесі, були затримані працівниками правоохоронних органів за вчинення злочину.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Частиною 1 ст. 183 КПК України, передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 9 Конституції України, передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України та принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

І. Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- рапортом інспектора УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_14 , відповідно до якого під час несення служби був зупинений автомобіль Мерседес реєстраційний номер НОМЕР_1 в якому перебував потерпілий ОСОБА_12 разом з підозрюваними ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (а.с.7);

- протоколом огляду місця події від 25.03.2020 року (а.с. 9-11);

- протоколом допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які пояснили, що стали свідками того як 25.03.2020 року, близько 15:00 годині на вул. Героїв Крут в м. Одеса невстановлені особи, здійснили фізичний влив, силоміць посадили до автомобілю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 та уїхали з місця викрадення ( а.с. 12-19);

- протоколом затримання особи, підозрюваного ОСОБА_8 , у вчиненні злочину (а.с. 20-21);

- протоколом пред`явлення свідкові ОСОБА_15 , речей для впізнання, а саме ножа;

В судовому засіданні, на підтвердження обґрунтованості підозри прокурор додатково надав апеляційному суду підтверджені повідомлення про скоєний злочин трьома свідками правопорушення та довідку про судимість ОСОБА_8 , що може характеризувати його як особу. При цьому прокурор вказав, що свідки зазначеного правопорушення, які повідомили про викрадення потерпілого реально сприймали протиправні дії, які були направлені на викрадення людини.

Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є громадянином України, зареєстрований та фактично проживає у м. Херсоні, офіційно не одружений, не працевлаштований та не навчається, підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, скоєного групою осіб з застосуванням насилля та із застосуванням предмету ззовні схожого на ніж, яке в тому числі вчинене відносно неповнолітньої особи, має суспільно небезпечний характер, за яке законом передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі.
Вказані обставини свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці проживання та вказують на те, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, за наявності даних про відсутність постійного місця проживання на території м. Одеси та Одеської області, підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин середньої тяжкості.

Апеляційний суд погоджується також з зазначеним в ухвалі даними про існування ризику того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в силу ст. 89 КК України є не судимим, однак є особою, яка раніше неодноразово вчиняла корисливі злочини, не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Також на думку апеляційного суду у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 з метою надання неправдивих показань для уникнення кримінальної відповідальності, оскільки як зазначив прокурор в судовому засіданні, невстановлені особи здійснюють вплив на батьків потерпілого та погрожують розправою, що є предметом перевірки на даний час правоохоронними органами.

Посилання захисника про те, що перебування відносно ОСОБА_8 , на розгляді в районному суді м. Херсона іншого обвинувального акту та невизнання підозрюваним своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, не можуть слугувати підставами, які вказують на спростування існування ризику можливого скоєння підозрюваним нового кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження та встановленими під час апеляційного розгляду обставинами.

Інших доводів на спростування встановлених апеляційним судом обставин стороною захисту не надано.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Враховуючи характер та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який вчинено групою осіб та із застосуванням фізичного та психологічного насильства, з використанням заздалегідь підготовленого предмету, зовні схожого на ніж, поведінку підозрюваного під час та після вчинення інкримінованого йому злочину, наслідки у вигляді спричинених тілесних ушкоджень потерпілому та фактичне позбавлення його волі, апеляційний суд погоджується з прийнятим на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України висновком слідчого судді щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя повно, всебічно та обґрунтовано розглянув клопотання слідчого та, враховуючи суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів приходить до висновку, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування є виправданим, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 та дані про особу підозрюваного, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків та унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні №0000860, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4