Справа № 478/103/20 Провадження № 1-кп/478/32/2020
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
23 січня 2020 року року Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді? ОСОБА_1 ,
при секретарі? ОСОБА_2 ,
прокурора? ОСОБА_3 ,
представників потерпілого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ,
обвинуваченого : ОСОБА_6 ,
захисника : ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Казанка, Миколаївської області, громадянки України, освіти вищої, не одруженої, не працюючої, маючої на утриманні 2 малолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненн; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).
ОСОБА_6 з корисливих мотивів, з метою власного збагачення та маючи умисел на заволодіння державними коштами у вигляді отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та тимчасової державної допомоги дітям, шляхом обману, діючи повторно, 15.01.2016 року, точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим, перебуваючи в приміщенні Управління соціального захисту населення Казанківської РДА, що розташована за адресою; смт. Казанка, вул. Миру, 193. при заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що додається до заяви № 101 пре призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме державними коштами, шляхом обману, у розділі II «Доходів членів сім ї (зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку) за період з 01.07.2015 до 31.12.2015р.)» та у розділі V «Відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності або володінні (користуванні) членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» навмисно не внесла інформацію про наявність земельної ділянки (пай) площею 2,35 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, котра розташована у межах території Казанківської селищної ради, Казанківського району, Миколаївської області. Тим самим, ОСОБА_6 приховала інформацію про наявність у неї земельної ділянки (пай) площею 2,35 га., яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2012 року на 1/З частку майна. За результатами розгляду поданих ОСОБА_6 заяви від 15.01.2016 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Управлінням соціального захисту населення Казанківської РДА, ОСОБА_6 призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям з 01.01.2016 по 30.06.2016 року, в загальному розмірі 8498 гривень 50 копійок та тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.01.2016 по 30.06.2016, в загальному розмірі 4163 гривень 44 копійок. За таких обставин, ОСОБА_6 приховавши дійсний майновий стан - земельну ділянку (пай) площею 2,35 га., що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, чим порушила п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 24.02.2003 № 250, тобто шляхом обману посадових осіб Управління соціального захисту населення Казанківської РДА незаконно отримала грошові кошти належні державі в особі Управління соціального захисту населення Казанківської РДА, у вигляді нарахування та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів у розмірі 8068 гривень 02 копійок.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками яких є заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) ізаволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
Прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, а також щодо міри покарання, яку повинна понести ОСОБА_6 : за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 ( п`ятсот деесят) гривень , за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень . На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень .
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості згідно ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за які передбачено за ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України і які згідно ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана державним інтересам.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_6 розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, те, що він в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші заходи, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про визнання винуватості, щиро кається у скоєному, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Допитавши обвинувачену, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, відносно нього не застосовувалося будь-якого насильства, примусу, погроз, угода не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України , не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачена ОСОБА_6 в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винуватою в скоєні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 16.01.2020 року, укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_6 , та призначити останній міру покарання, узгоджену сторонами в угоді.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Процесуальні витрати по справі відсутні .
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 371, 373-374,474, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.01.2020 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винною у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України і призначити їй покарання :
- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 ( п`ятсот деесят) гривень ;
- за ч. 2 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень .
На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень .
Запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: