Дата документу 17.12.2019 Справа № 310/6693/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1691/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/6693/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 серпня 2019 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 09.09.2019), яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, не одруженого, громадянина України, не військовозобов`язаного, не працюючого, який на утриманні малолітніх дітей не має, інвалідом не є, з повною загальною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше судимого:
- 07.02.2007 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 07.03.2013 по відбуттю покарання;
- 19.03.2007 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України. На підставі ст.8 КПК України кримінальне провадження закрито;
- 10.07.2014 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.321 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. Покарання відбув, знятий з обліку по закінченню іспитового строку на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду від 21 07.2015;
- 06.10.2015 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.321 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. Покарання відбув, знятий з обліку по закінченню іспитового строку на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду від 19.10.2016;
- 16.08.2017 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.311 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України - 1 рік позбавлення волі,
- за ч.2 ст.309 КК України - 2 роки позбавлення волі,
- за ч.1 ст.263 КК України - 3 роки позбавлення волі

Згідно зі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.08.2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 1 місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 25.06.2019 року.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 2002 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 19.07.2018 року приблизно о 15 годині 00 хвилин знаходячись на подвір`ї квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , маючи дозвіл власника домоволодіння на вільне пересування по всій його території та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені двері увійшов до підсобного приміщення, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав велосипед «Україна», належний потерпілому ОСОБА_8 , вартістю 700 грн.
Одразу після цього ОСОБА_7 разом із викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 700 грн.
17 вересня 2018 року приблизно о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_7 знаходячись на території не працюючого «Бердянського виноробного заводу», що розташований по вул. В.Довганюка в м. Бердянськ Запорізької області, знайшов зіп-пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору в подрібненому стані зі специфічним запахом.
Піднявши вказаний зіп-пакет, за зовнішнім виглядом та специфічним запахом ОСОБА_7 переконався, що суха подрібнена речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка міститься в ньому, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Після чого вказаний зіп-пакет з його вмістом ОСОБА_7 поклав у лівий карман олімпійки, що була надіта на ньому, тим самим незаконно, повторно придбав та почав незаконно повторно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс без мети збуту.
Після цього 17 вересня 2018 року приблизно об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_7 продовжуючи незаконно, повторно зберігати при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, переніс його на ділянку місцевості, розташовану по вулиці В.Довганюка в м. Бердянськ Запорізької області, а саме навпроти гаражного кооперативу «Лада 1».
Цього ж дня в період часу з 11 годин 40 хвилин до 11 години 55 хвилин під час проведення огляду речей ОСОБА_7 за добровільною згодою останнього працівниками поліції виявлено та вилучено згідно висновку експерта № 14-177 від 09.10.2018 року суху подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого склала 34,753 г в перерахунку на висушену речовину, який ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, незаконно повторно зберігав без мети збуту.
17.09.2018 року приблизно о 08 годині 20 хвилин знаходячись на території не працюючого «Бердянського виноробного заводу», що розташований по вул. В.Довганюка в м. Бердянськ Запорізької області серед сміття ОСОБА_7 знайшов картонну коробочку, в якій виявив предмет, ззовні схожий на запал від гранати. Визначивши за зовнішнім виглядом та характеристиками, що вказаний предмет відноситься до боєприпасів, та не маючи передбаченого законом дозволу ОСОБА_7 , діючи умисно шляхом привласнення знайденого придбав вказаний вибуховий пристрій, поклав запал від гранати в ліву кишеню олімпійки, тим самим став незаконно зберігати його при собі без передбаченого законом дозволу.
Після цього 17 вересня 2018 року приблизно об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_7 продовжуючи незаконно зберігати при собі вибуховий пристрій, переніс його на ділянку місцевості, розташовану по вулиці В. Довганюка в м. Бердянськ Запорізької області навпроти гаражного кооперативу «Лада 1».
Цього ж дня, в період часу з 11 годин 40 хвилин до 11 години 55 хвилин під час проведення огляду речей ОСОБА_7 за добровільною згодою останнього працівниками поліції виявлено та вилучено згідно висновку експерта №12-154/6-497 від 10.10.2018 року предмет циліндричної форми, який являється бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів детонування (ініціювання вибуху), який містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС вагою 0,1 грам, азид свинцю вагою 0,2 грама, та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1 грам. Бойовий уніфікований підривач дистанційної дії типу УЗРГМ-2 придатний для здійснення вибуху, який ОСОБА_7 , незаконно придбав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні ОСОБА_7 визнав свою провину повністю, пояснив, що 19 липня 2018 року разом з потерпілим ОСОБА_8 розпивав спиртні напої, а коли спиртне закінчилося, йому дали гроші та відправили купити ще горілки. Він взяв велосипед ОСОБА_8 , і оскільки по дорозі гроші на спиртні напої загубив, продав велосипед за 150 грн., кошти витратив на спиртне для себе, до ОСОБА_8 більше не повернувся.
У вересні 2018 року знайшов на сміттєзвалищі в районі «Бердянського виноробного заводу» пакет з коноплею, взяв його, поклав в карман куртки для власного вживання, переніс до гаражного кооперативу, де був затриманий працівниками поліції.
В цей же день шукав металолом, знайшов також і запал від гранати, поклав в карман олімпійки, хотів здати на метал, переніс його до гаражного кооперативу, де його вилучили працівники поліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що він визнає свою втну та шкодує і розкаюється у вчиненому просить дати йому можливість повернутись до звичайного життя.

Просить призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії обвинувачених за ч.1 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, злочин вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, не працює, веде анти соціальний спосіб життя.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття. Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , на підставі ст.67 КК України, судом визнано вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції враховано та належним чином оцінені всі обставини, зокрема і ті, на які посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі. Обрана міра покарання, відповідає меті покарання, тяжкості вчинених злочинів, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Вид і розмір покарання за кожне з кримінальних правопорушень, на переконання колегії суддів, є справедливим і достатнім для досягнення мети покарання (за ч.1 ст.185 КК України призначене в мінімальному розмірі; за ч.2 ст.309 та ч.2 ст.263 КК України - вид покарання більш суворий, однак розмір також мінімальний).

Покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України призначено правильно. До того ж судом застосовано найменш суворий принцип шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання не встановлено. Не дійшла колегія суддів і висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, застосування положень ст.ст.75, 76 КК України.

Також колегією суддів не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого положення ст.69 КК України, оскільки обвинуваченого просить врахувати як підстави для застосування вказаних положень, які вже були враховані при призначенні покарання та судом апеляційної інстанції враховано при звільненні обвинуваченого від відбування покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 серпня 2019 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 09.09.2019), стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4