Справа № 535/226/20
Провадження № 1-кс/535/144/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заву слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 від 22 травня 2020 року про самовідвід слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню за № 0000012 внесеного до ЄРДР 08 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про відвід слідчого СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 ;-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 22.05.2020 року, заява слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід розподілено судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_1
22.05.2020 року до Котелевського районного суду Полтавської області надійшла заява слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 08.01.2020 року за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про відвід слідчого СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області по вище вказаному кримінальному провадженню (справа №535/226/20, провадження №1-кс/535/131/20).

Нормами ч.5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує відвід судді і усунення його від участі у судовому провадженні.

Обгрунтовуючи заяву про самовідвід тим, що підозрюваний ОСОБА_5 звернувся з скаргами на слідчого суддю ОСОБА_3 , до Міністра юстиції України, Голови Верховного Суду, Вищої Ради Правосуддя та до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, дані підстави викладені на 1 аркуші.

Слідчий суддя ОСОБА_3 , про час та місце судового розгляду по самовідводу повідомлялася в установленому законом порядку, при цьому суддя ОСОБА_3 не виявила бажання щодо надання пояснень.

Адвокат ОСОБА_6 , про час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. По електронній пошті 27.05. 2020 року отримано заяву від адвоката ОСОБА_6 , про проведення розгляду без його участі та участі ОСОБА_5 .

Прокурор Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , про час та місце судового розгляду повідомлялася в установленому законом порядку (телефонограмою), на судовий розгляд не з`явилася.

У відповідності до змісту вимог ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, системно дослідивши матеріали заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 порядку ст.75 КПК України, вивчивши правові норми кримінального процесу та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що заяву про самовідвід слід задовольнити з наступних підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до змісту вимог ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, в тому числі за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При цьому на думку суду, самі по собі скарги підозрюваного ОСОБА_5 на дії слідчого судді ОСОБА_3 до Міністра юстиції України, Голови Верховного Суду, Вищої Ради Правосуддя та до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини жодним чином не свідчить про те, що слідчий суддя по даному кримінальному провадженню буде упередженою при здійсненні судового контролю.

Така позиція викладена і у Рішенні РСУ від 01.03.2019 року №13, де зазначено, як необхідно діяти та вирішувати аналогічну ситуацію, яка виникла у слідчого судді ОСОБА_3 під час здійснення судового контролю, та вказано, що не є підставами для відводу подання скарг на дії судді до ВРП.

Але з метою уникнення будь-яких можливих обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та упередженості слідчого судді, суд приходить до висновку про задоволення самовідводу слідчого судді ОСОБА_3 , яка заявила самовідвід у даній справі виконала свій процесуальний обов`язок щодо гарантування громадянам (сторонам по справі) та суспільству доступу та здійснення неупередженого і об`єктивного правосуддя.

В той же час, дійсно наявні скарги підозрюваного ОСОБА_5 , всіма учасниками процесу будуть аналізуватись і надаватись оцінка законності і справедливості ухвалених слідчим суддею ОСОБА_3 по цьому кримінальному провадженню процесуальних рішень, саме через призму даної обставини, а саме наявність скарг на слідчого суддю.

При таких обставинах суд приходить до переконання, що на цій основі у сторін судового процесу сформується внутрішнє переконання про недовіру, можливість необ`єктивності слідчого судді, які суттєво загостряться в разі винесення ухвали, яка по якимось причинам не буде влаштовувати сторони кримінального процесу. За цим, суспільно-актуальним кримінальним провадженням (збут наркотиків), найбільш необхідно реальне забезпечення принципу незалежності суду і його неупередженості при розгляді справи.

Наявні сумніви і відсутність довіри до слідчого судді, як носія судової влади при відправленні судового контролю по конкретній справі, підриває сприйняття законності і справедливості судового рішення.

Суд виходить, також з того, що сама слідчий суддя ОСОБА_3 розуміючи це подала заяву про самовідвід. Крім цього захисник адвокат ОСОБА_6 , подав заяву про відвід, що в свою чергу підтверджує те, що у сторін вже виникла недовіра до слідчого судді.
В силу змісту пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якої упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Виходячи з викладеного, суд, враховуючи завдання суду встановлені в частині 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в якій зазначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, дійшов висновку про можливість задоволення заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 75,81,372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 від 22 травня 2020 року про самовідвід по кримінальному провадженню за № 0000012 внесеного до ЄРДР 08 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про відвід слідчого СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , - задовольнити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1