ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у зариктому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, гр-н України, неповна середня освіта, не одружений, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , судимий: 08 листопада 2006 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 31 січня 2007 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць; 31 січня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ч. 2 та ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 05 лютого 2016 року, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 , інші учасники: потерпіла ОСОБА_10 , її законний представник ОСОБА_11 , начальник відділу профілактично-правової роботи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА в м. Києві ОСОБА_12 , -

В С Т А Н О В И В:
11 травня 2019 року близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись у ванній кімнаті за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , вчинив зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 за таких обставин.

Так 11 травня 2019 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи біля супермаркету «Континент», розташованого по вул. Якуба Коласа, 15 в м. Києві, помітив раніше знайому неповнолітню ОСОБА_10 , яку запросив до себе до дому, маючи умисел вчинити щодо неї дії сексуального характеру. Не здогадуючись про дійсні наміри ОСОБА_13 , ОСОБА_10 погодилась зайти до нього в гості. Близько 22 год. 15 хв. ОСОБА_8 , зайшовши разом з ОСОБА_10 до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відразу запросив її до ванної кімнати, де маючи намір зґвалтувати її, зачинив за нею двері, роздягнув її та роздягнувся сам. Після цього, користуючись відсутністю сторонніх осіб і перевагою у фізичній силі, а також нездатністю ОСОБА_10 чинити опір через наявну в неї інвалідність ІІ групи, ОСОБА_8 вчинив щодо неповнолітньої з інвалідністю ОСОБА_10 , користуючись її безпорадним станом через наявні в неї психічні розлади та вади розумового розвитку, та без її добровільної згодидії сексуального характеру, пов`язані з анальним проникненням в її тіло з використанням невстановленого органом досудового розслідування предмета.
Внаслідок вказаних дій сексуального характерунеповнолітній ОСОБА_10 було спричинено легке тілесне ушкодження у виді тріщин в ділянці заднє-прохідного отвору.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні злочину за наведених вище обставин не визнав і наполягав на тому, що потерпіла ОСОБА_14 оговорює його з невідомих йому причин. У вечорі в один із днів травня 2019 року, точної дати він не пам`ятає, дійсно він знаходився біля супермаркету «Континент» по вул. Якуба Коласа, 15 в м. Києві і помітив раніше знайому як сусідку неповнолітню ОСОБА_15 , з якою поздоровався і разом направилися до дому. При цьому, як уточнив обвинувачений, ОСОБА_16 та він проживали на одній вулиці поруч у сусідніх домах (№ 16 його, а № 18 її). Не доходячи до дому, ОСОБА_15 попросилася до нього в гості в туалет, а він не заперечував. Перебуваючи в його квартирі, ОСОБА_15 скористалася туалетом, а потім перейшла до ванної кімнати, де мила обличчя. Він дійсно заходив до неї у ванну кімнату, але на декілька секунд, щоб взяти свої шкарпетки, при цьому мав одягнутий вигляд (штани та футболка були на ньому) та не оголявся. Під час їх спільного перебування у ванній кімнаті до дверей підходила його рідна тітка та просила звільнити кімнату. Хвилин через 07-10 спрацював вхідний дзвінок, відкривши двері він побачив вітчима ОСОБА_17 та працівників поліції, які почали запитувати про ОСОБА_16 . Він, обвинувачений, сказав, що ОСОБА_16 у нього вдома. Вона була поруч в коридорі, ніяких проблем та конфліктів не було. Коли ОСОБА_16 забрали, до нього висунули безпідставні претензії з приводу сексуального домагання до дівчинки, що він категорично заперечував із самого початку, активно допомагаючи слідству (надавав пояснення, приймав участь в огляді приміщень, добровільно передавав речі та різні біологічні зразки на дослідження тощо). Як при цьому також наполягав обвинувачений, його відносини з потерпілою ОСОБА_15 були тривалими та дружніми, він робив їй дрібні подарунки і знав, що їй 16 років, про її хворобу не знав, ніколи насильства у будь-якій формі до неї не застосовував і з нею у статеві зносини не вступав.

Сторона захисту наполягала на тому, що органами досудового розслідування не здобуто і не надано суду належних доказів винуватості ОСОБА_13 у вчиненні поставленого йому у провину діяння. Вважає пред`явлене обвинувачення безпідставним і таким, що ґрунтується виключно на припущеннях. Враховуючи це, сторона захисту просила ухвалити виправдувальний вирок. Крім того, обвинувачений вважав, що йому не було вручена копія обвинувального акту, чим було порушено право на захист.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.

Не дивлячись на повне невизнання ОСОБА_18 своєї винуватості у вчиненні зґвалтування неповнолітньої за наведених вище і встановлених судом обставин, його винуватість у таких діях підтверджується усією сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності.

Так, допитана у судовому засіданні у присутності законного представника ОСОБА_11 , педагога представника Служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_12 , неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 , яка досягла шістнадцять років, показала, що одного дня близько 21 год. вечора вона разом з двома малолітніми братами та матір`ю перебувала біля супермаркету «Континент», який розташований в районі їх місця проживання. Коли матір перебувала в магазині, до неї підійшов ОСОБА_19 , якого вона наглядно знала як мешканця сусіднього будинку і з яким ніяких стосунків не підтримувала, і почав пропонувати пройти з ним поспілкуватися. Вона повідомила, що чекає матір, яка згодом підійшла і попросила ОСОБА_19 відчепитися від неї, потерпілої. ОСОБА_19 наполягав на своєму проханні пройти з ним і почав тягнути за руку, обіцяючи сюрприз. Коли її матір знову відійшла, вона пішла з ОСОБА_19 тримаючись за руки, вона не чинила опір діям останнього, про допомогу не кликала, її зацікавив сюрприз. Згодом ОСОБА_19 привів її до себе додому, де почав її роздягати ще з прихожої кімнати, потім завів у ванну кімнату, зачинивши за собою двері. Вона повідомила, що її чекає матір з братами, але ОСОБА_19 її не випустив. Перебуваючи у ванній кімнаті, ОСОБА_19 повністю оголився сам та роздягнув її, після чого без її дозволу вчинив щодо неї дії сексуального характеру, пов`язані, як вона сприйняла, з анальним, вагінальним та оральним проникненням в тіло з використанням геніталій та пальців рук, вчинивши тим самим її зґвалтування, при цьому розірвав ланцюжок з кулоном з її шиї. Також ОСОБА_19 закінчив статевий акт у фізіологічному розумінні, змусив її обмитися, обливав водою. Вона та її одяг були мокрі, після чого став примушувати її залишитися в нього вдома переночувати. Оскільки згодом з`явилися співробітники поліції, дії ОСОБА_19 були припинені, а вона отримала можливість залишити його квартиру, після чого відразу у супроводі матері та її співмешканця СМІРНОВА, якому все розповіла, що з нею сталося, була доставлена до лікарні, де здійснили її огляд.

Згідно з даними свідоцтва про народження ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. 70). Її зовнішній вигляд як неповнолітньої не оспорював і сам обвинувачений, уточнивши, що знав, що вона неповнолітня.

Присутні під час допиту потерпілої законний представник та педагог представник Служби у справах дітей та сім`ї до порядку проведення допиту неповнолітньої потерпілої зауважень та протестів не мали, ознак нещирості з її боку не вбачали.

Згідно з висновком комісійної комплексної судово-психіатричної та психологічної експертизи № 312 від 04 червня 2019 року (а. 136-139) ОСОБА_10 страждає на «Легку розумову відсталість з емоційно вольовими порушеннями», не здатна усвідомлювати характер та значення вчинених відносно неї дій та чинити опір, що суд оцінює як ваду розумового розвитку. Це захворювання мало місце і до подій 11 травня 2019 року. До психологічних особливостей ОСОБА_10 відносяться: несамостійність у прийняття рішення, комфорність (слідування правилам найближчого оточення), слабкість вольового радикалу тощо, а за характеристикою з місця навчання (а. 162) схильна до фантазій та обману. Натомість, ОСОБА_10 здатна відтворювати фактичну сторону подій, за своїм психічним станом може приймати участь у досудовому розслідуванні та судовому розгляді.

Згідно з дослідженим судом посвідченням ААГ № 013421 від 18 вересня 2013 року ОСОБА_10 є інвалідом, її законним представником є ОСОБА_11 (а. 73).

За таких обставин суд за обґрунтованими сумнівами захисту не може оцінювати самі по собі показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 як достатній доказ винуватості обвинуваченого, а тому оцінює показання цієї особи виключно у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами у справі.

Так, допитана у судовому засіданні за правилами допиту свідка законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , показала, що у вечір перед тим, як її донька опинилися в квартирі обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 , вона разом з дітьми прийшла до супермаркету «Континент», який розташований в районі їх місця проживання. Коли вона перебувала в магазині, до ОСОБА_16 підійшов ОСОБА_19 , якого вона наглядно знала як мешканця сусіднього будинку, і вони про щось балакали. Вона, свідок, зробила зауваження ЄРМОЛАЄВУ щоб він відійшов від її доньки, але той, як потім з`ясувалося забрав ОСОБА_16 із собою. Вийшовши в черговий раз з магазину вона не знайшла своєї доньки, а тому почала шукати. Про ОСОБА_19 розповіла своєму цивільному чоловікові СМИРНОВУ, який викликав поліцію і з нею прибув додому ОСОБА_19 . Там вони виявили доньку у мокрій одежі, яка плакала і повідомила вітчиму, що її зґвалтував ОСОБА_19 , у зв`язку з чим вони разом їздили до лікаря на огляд. Під час розмов донька розповіла, що ОСОБА_19 привів її до себе додому, де почав роздягати, потім завів у ванну кімнату, зачинивши за собою двері. У ванній кімнаті ОСОБА_19 повністю оголився сам та роздягнув її, після чого вчинив щодо неї дії сексуального характеру, пов`язані з анальним, вагінальним та оральним проникненням в тіло з використанням геніталій та пальців рук, вчинивши тим самим її зґвалтування. Також ОСОБА_19 змусив її обмитися, обливав водою, після примушував її залишитися в нього вдома переночувати.

Аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 щодо обставин пошуку неповнолітньої ОСОБА_10 , її виявлення за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_13 та зґвалтування останнім дав в судовому засіданні показання і свідок ОСОБА_20 .
Вказані обставини зґвалтування у стислому вигляді знайшли своє відтворення у досліджених судом заяві законного представника про злочин від 11 травня 2019 року, а також у рапорті щодо реєстрації повідомлення ОСОБА_21 про злочин, яке вперше надійшло на службу «102» о 22 год. 20 хв. (а. 67-69).

Звертає на себе увагу узгодженість між собою показань законного представника, свідка ОСОБА_21 , які свідчили зі слів ОСОБА_10 , з показаннями самої неповнолітньої ОСОБА_10 в суді, що вказує на в цілому послідовний характер відтворення подій, що з нею сталися.

Згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12 травня 2019 року (а. 74-76) неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 у присутності законного представника ОСОБА_11 та представника Служби у справах дітей та сім`ї впізнала ОСОБА_13 як особу, яка 11 травня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 вчинив з нею статевий акт проти її волі.

Згідно з даними протоколу огляду з додатками у виді фото таблиць від 12 травня 2019 року за місцем проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 , який проведений за правилами обшуку з дозволу суду (а. 78-93), у ванній кімнаті вказаної квартири були виявлені розірваний ланцюжок з металу сірого кольору та кулон у формі серця з матеріалу жовтого кольору з червоним камінням, а також труси обвинуваченого та три рушники. Під час дослідження цих даних законний представник неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_11 показала, що ланцюжок та кулон належать її доньці - ОСОБА_10 .

Як видно з протоколу затримання від 12 травня 2019 року (а. 102-104), ОСОБА_8 затриманий о 23 год. 00 хв. 11 травня 2019 року на місці вчинення злочину.

Згідно з дослідженим судом висновком експерта медика № 042-1122-2019 від 21 червня 2019 року (а. 124-130) у неповнолітньої ОСОБА_10 на час звернення за медичною допомогою 23 год. 05 хв. 11 травня 2019 року в останньої виявлено тріщини в ділянці заднє-прохідного отвору. Виявлені зміни в ділянці заднє-прохідного отвору утворились в результаті дії тупого(их) предмета(ів) до яких може відноситись як напружений статевий член (чи подібний йому по формі та розмірам предмет), так і калові комки, які спостерігаються при запорах. За давністю утворення можуть відповідати вказаному терміну та можуть бути спричинені при обставинах, зазначених ОСОБА_10 про факт свого зґвалтування, можливість їх спричинення внаслідок самовільного падіння виключається. Вказане тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження. Цілісність дівочої пліви порушена, нащо вказують «старі» ушкодження, свіжих ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів не виявлено. У мазках та на тампонах з вмістом піхви, ротової порожнини та заднє-прохідного отвору сперматозоїди не виявлені.

Вказані судомо-медичні дані, хоча і не виключають іншу версію утворення виявлених на тілі неповнолітньої потерпілої ушкоджень, проте узгоджуються і з версією їх утворення, яку повідомила ОСОБА_10 задовго до проведення її медичного обстеження.

Враховуючи об`єктивні медичні дані, дані заяви про злочин, рапорту щодо реєстрації повідомлення ОСОБА_21 про злочин, протоколу затримання обвинуваченого у взаємозв`язку із показаннями свідка ОСОБА_21 , неповнолітньої ОСОБА_10 та її законного представника, суд вважає безспірно встановленим час його вчинення близько 22 год. 30 хв. 11 травня 2019 року.

Згідно з протоколом огляду відеозаписів з камер поліцейських від 14 червня 2019 року та додатками до нього у виді фото таблиць, даними безпосередньо переглянутих судом цих відеозаписів подій, які відбувалися 11 травня 2019 року біля та в приміщенні самої квартири АДРЕСА_3 (а. 107-121), на останніх безперервно окремими сюжетами та з різних ракурсів зафіксовано:

а) починаючи із зафіксованого на запису часу - 22 год. 26 хв. 11 травня 2019 року (фактичний час + 17 хв. 22 год. 43 хв.) ОСОБА_22 та мати потерпілої - ОСОБА_23 зустрічають поліцію за адресою: АДРЕСА_4 , заходять в під`їзд будинку до квартири АДРЕСА_5 , при цьому СМІРНОВ пояснює поліції, що йому відомо те, що «наркоман» на ім`я ОСОБА_24 забрав їх неповнолітню дитину і повів за руку; поліцейські стукають у двері квартири АДРЕСА_5 , їм відкриває роздягнутий ОСОБА_8 (голі торс та ноги, низ живота обмотаний рушником), і на запитання, де ОСОБА_16 , пояснює, що вона спить, самостійно уточняючи «у нас, типа, сімейні відносини…» (з 04 хв. 07 сек. запису); фіксується заплакана ОСОБА_16 , її волосся та одяг мокрі, ОСОБА_8 втручається у розмову поліцейських з дівчиною і просить її одягатися та казати, «що ти в мене покупалася і всяке таке, помилася типа…» (з 05 хв. 42 сек. запису); ОСОБА_8 спішно одягається, вибачається, що штани одягнув на виворіт (з 06 хв. 20 сек. запису); дівчинка просить її випустити з квартири до батьків (з 07 хв. 30 сек. запису) - файл «»;

- фізичне затримання ОСОБА_13 , під час якого з`ясовується питання, чому він на момент прибуття поліції був без трусів та інші питання з приводу інциденту, ОСОБА_8 зразу відповісти не може, потім наводить різні, інколи взаємовиключні, версії свого переодягання, перебування дівчини в нього квартирі, в ванній кімнаті, обставини свого знайомства та тривалого, декілька років, спілкування з нею (з 02 хв. 11 сек. запису), потім заявляє і клянеться, що взагалі не знає цю дівчину, у якої питає, чи є їй дванадцять років (11 хв. 52 сек. запису); на 04 хв. 32 сек. запису камера фіксує електронний годинник на кухні затриманого час 23 год. 02 хв., відтак різниця у часі з камерою поліцейських (22 год. 45 хв.) на 17 хв. - файл «»;

- поліцейські та лікарі швидкої медичної допомоги спілкуються між собою, під час з`ясування обставин дівчина їм повідомила, що був факт зґвалтування - файл «».

Суд приймає до уваги, що фактичні дані про скоєння злочину у даному випадку одержані не в результаті негласних слідчих (розшукових) дій чи оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а є ситуативно (випадково) зафіксованими відкритими відеокамерами патрульних поліцейських. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі № 1-31/2011 (щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України) зазначив, що подані будь-якою особою фактичні дані не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом. Оскільки у даному випадку фіксація відкритими нагрудними відеокамерами поліції не мала цілеспрямованого характеру на застосування оперативно-розшукових заходів, а була випадкова, тому результати такої фіксації у повному обсязі суд визнає допустимим, а враховуючи зміст та місце одержання цих відомостей безспірно належним та достовірним доказом.

Суд не знаходить правових підстав для задоволення клопотання захисту про визнання вказаних відео записів недопустимими, оскільки їх фрагментарний характер не є ознакою підробки, так як не змінює характеру та послідовності зафіксованих на них подій з участю обвинуваченого та інших осіб.

Обвинувачений чітко ідентифікував на вказаному відео себе та інших учасників конфлікту Христину та її батьків.

Зафіксоване на відео прибуття 11 травня 2019 року о 23 год. 03 хв. за викликом медиків швидкої медичної допомоги, підозра зґвалтування зі слів потерпілої та причетність до цього ОСОБА_13 , її стан та стан її одягу повністю узгоджується з даними досліджених судом листа Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києві від 27 травня 2019 року (а. 131) та копії карти виїзду бригади медиків № 1838 (а. 133).

Згідно з висновком комісійної комплексної судово-психіатричної та психологічної експертизи № 321 від 05 червня 2019 року (а. 142-144) ОСОБА_8 у період вчинення злочину, який ставиться йому провину, і на даний час будь-яким психічним розладом не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. У період діяння, в якому він підозрюється, не знаходився в стані психологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку.

Згідно з довідкою Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА в м. Києві № 069012/339 від 04 липня 2019 року, неповнолітня ОСОБА_10 перебуває в закладі з 04 липня 2019 року на повному державному забезпеченні (а. 26).

Колегія суддів визнає недопустимими докази всі дані, які здобуті під час слідчого експерименту за участю гр-ки ОСОБА_25 тітки обвинуваченого (а. 96-101, 105), яка спільно проживає з ним, а відтак є його близький родич (п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України), оскільки цей свідок давав свідчення, не будучи попередженим про своє передбачене ст. 63 Конституцією України право відмовитися свідчити щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Оцінивши всі подані сторонами та безпосередньо судом досліджені докази, колегія суддів вважає показання потерпілої, які підтверджені іншими взаємоузгодженими між собою доказами, достовірними, а тому кладе в основу даного вироку, критично оцінюючи, а відтак відхиляючи показання обвинуваченого про відсутність факту вчинення з його боку встановлених судом дій сексуального характеру стосовно потерпілої без її добровільної згоди. Відтак, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_8 11 травня 2019 року вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з анальним проникненням в тіло іншої особи, а саме неповнолітньої ОСОБА_26 , без добровільної згоди останньої (зґвалтування), а тому ці його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 152 КК України.

Разом з тим, керуючись правилами ч. 3 ст. 337 КПК України, колегія суддів виключає з обвинувачення ОСОБА_19 вказівку на його умисел під час запрошення потерпілої в гості вступити з нею в статеві зносини, оскільки такої спрямованості його умислу за результатами судового розгляду не доведено. З огляду на характер подальших дій сексуального характеру з боку обвинуваченого по відношенню до потерпілої, які суд вважав встановленими, є безумовно доведеним те, що він, запрошуючи потерпілу до себе до дому, мав неконкретизований умисел вчинити щодо неї дії сексуального характеру взагалі.

Колегія суддів в межах висунутого обвинувачення звужує шляхом конкретизації зміст фактично вчинених обвинуваченим ОСОБА_19 дій сексуального характеру по відношенню до потерпілої. Так, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_19 вказівку на факт статевих зносин між ним та потерпілою, оскільки за підсумком сформульованого органом досудового розслідування та доведеного під час судового розгляду обвинувачення ОСОБА_19 вчинив, а інше йому не ставиться у провину, конкретні дії сексуального характеру, пов`язані лише з анальним проникненням в тіло потерпілої, а не статеві зносини взагалі, що охоплює їх природні та неприродні форми (ст. 155 КК України).

З урахуванням наведеного суд вважає доведеним, що ОСОБА_19 запросив ОСОБА_15 до дому, маючи умисел вчинити щодо неї дії сексуального характеру, а не вступити з нею в статеві зносини, і фактично вчинив щодо неї дії сексуального характеру, пов`язані з анальним проникненням в її тіло, а не вступив з нею у статеві зносини.

Заяви неповнолітньої ОСОБА_10 про вчинення щодо неї дій сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та оральним проникненням в її тіло з використанням геніталій та пальців рук, а так само закінчення ЄРМОЛАЄВИМ статевого акту у фізіологічному розумінні, суд відхиляє з огляду на межі висунутого обвинувачення, які не охоплюють таких дій з боку обвинуваченого, а також зважаючи на відсутність з цього приводу жодних об`єктивних судово-медичних даних.

Також, керуючись ч. 3 ст. 337 КПК України, колегія суддів виключає з обвинувачення ОСОБА_19 вказівку на те, що він вчинив щодо ОСОБА_15 дії сексуального характеру всупереч чи проти її волі, а так само користуючись її подавленою до опору волею, оскільки діяти всупереч чи проти волі особи та подавити її волю до опору можливо, коли така особа через усвідомлення характеру та значення вчинених відносно неї дій намагається чинити опір таких діям, чи, принаймні, виявляє волю до цього і здатна це робити. Під час судового розгляду безспірно встановлено, що ОСОБА_15 через наявні в неї психічні розлади та вади розумового розвитку на час вчинення з нею дій сексуального характеру не була здатна усвідомлювати їх характер і значення та чинити таким діям опір. Будь-яких даних про те, що потерпіла намагалася чинити опір діям сексуального характеру з боку обвинуваченого, чи виявляла волю до такого опору, не встановлено і суду не подано.

Водночас, доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не подано доказів опору з боку потерпілої діям ОСОБА_13 щодо неї сексуального характеру, хоча і є неспростованими, проте не впливають на правову кваліфікацію дій обвинуваченого як зґвалтування, оскільки самодостатніми ознаками такого за змістом закону є вчинення певних дій без добровільної згоди потерпілої особи, не зважаючи на те, чи чинився нею опір і чи мала вона таку можливість. Не впливають на правову оцінку дій обвинуваченого і дані щодо досягнення потерпілою статевої зрілості на момент вчинення злочину, обґрунтовані припущення захисту про ведення нею статевого життя раніше, неналежні її житлово-побутові умови тощо.

Суд за результатами судового розгляду також вважав за необхідне в межах висунутого звинувачення конкретизувати окремі фактичні обставини вчинення злочину та дані щодо особи обвинуваченого. Так, щодо місця зустрічі обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_10 , виходячи з показань останніх не в супермаркеті «Континент», а біля нього), обвинувачений має судимість за вироком від 31 січня 2007 року, а не 2017 року.

Перевіряючи доводи обвинуваченого про порушення його права на захист під час вручення копії обвинувального акта та інших процесуальних документів, суд знаходить їх надуманими. За результатами підготовчого провадження колегія суддів не знайшла підстав для повернення обвинувального акта, не заявляли клопотання про це і сторони.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_27 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, враховує дані про особу винного, який раніше був судимий за тяжкі злочини, але на шлях виправлення так і не став, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності, за місцем проживання та в побуті характеризується посередньо. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_27 , судом не встановлено. З огляду на обсяг висунутого і підтриманого прокурором в суді обвинувачення, обставинами, що обтяжує покарання ОСОБА_27 , є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи з інвалідністю, яка перебувала у безпорадному стані через наявні в неї психічні розлади та вади розумового розвитку.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за неможливе його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 152 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид остаточного покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_27 у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-179, 183, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили. Утримувати ОСОБА_6 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_28 за даним вироком рахувати з 11 травня 2019 року з урахуванням строку його попереднього ув`язнення.

Речові докази після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою протягом цього ж строку з дня отримання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДІ ОСОБА_29

ОСОБА_30

ОСОБА_31