Дата документу 01.06.2020 Справа № 333/6733/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/854/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/6733/16-к
Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005128, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Луганськ, який має вищу освіту, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, апеляційна скарга вносить у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Також не погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення вимог цивільного позову, а саме - у відмовленні стягнення на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі 13053 грн. 46 коп. та у стягненні моральної шкоди лише у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Вважає, що призначене покарання засудженому ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_6 , хоча формально і визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, проте в ході судового слідства заявляв, що потерпілий ОСОБА_10 неодноразово конфліктував з ним і фактично спровокував його на бійку. Це не відповідає дійсності, так як між засудженим та потерпілим до подій 16.10.2016 року взагалі не було жодного конфлікту.

Що стосується відмовлення у стягненні на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі 13 053, 46 грн., апелянт вважає, що суд зробив хибні висновки стосовно того, що останнім не підтверджено, що надані суду фіскальні та товарні чеки про купівлю ліків стосуються саме лікування потерпілого після отриманих ним тілесних ушкоджень. Неправомірними суспільно-небезпечними діями ОСОБА_6 потерпілому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміні у житті потерпілого: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Просить змінити вирок суду в частині призначеного судом покарання та в частині цивільного позову. Призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді виправних робіт строком на один рік. Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 завдану йому майнову (матеріальну) шкоду вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в розмірі 13053, 46 грн. Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 завдану йому моральну шкоду вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в розмірі 15000 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності й закриттям кримінального провадження щодо нього, у зв`язку з закінченням строків давності.

Дане клопотання підтримали захисник та прокурор, представник потерпілого вважав розглянути це клопотання на розсуд суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт. Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13 053,46 грн. та моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку, 16.10.2016 р. приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , нехтуючи статтею 3 Конституції України та визначеним поняттям, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю, всупереч встановленого статтею 33 Конституції України права на посягання життя та здоров`я іншої особи, маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесного ушкодження та завдання фізичного болю, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись на кухні модулю №9, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_10 , схопив його за шию та почав душити, після чого штовхнув, у результаті чого останній вдарився об стіл, отримавши в результаті злочинних дій ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 4112 від 17.10.2016 р. наступні ушкодження: садно в області шиї, синець в області правого стегна, що в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив 16 жовтня 2016 року.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено найбільш суворий вид покарання у виді виправних робіт до 1 (одного) року і відповідно до ст. 12 КК України цей злочин віднесено до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі. Частиною другої цієї статті встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Враховуючи, що з дня вчинення злочину (16 жовтня 2016 року) і до набрання вироком законної сили закінчились передбачені статтею 49 КК України строки давності, (з урахуванням зокрема того, що обвинувачений ОСОБА_6 ухилявся від судового розгляду в період з 19.03.2018 року по 04.09.2019 року), а також те, що обвинувачений просив про звільнення його від кримінальної відповідальності й закрити кримінальне провадження щодо нього у зв`язку з закінченням строків давності, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, вважає необхідним вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2020 рокувідносно ОСОБА_6 , скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 417 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності, задовольнити.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 , скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді: