Справа №360/1707/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1055/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
05 березня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білин Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, непрацюючого, одруженого, має одну малолітню дитину, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,
На підставі ст.ст.71, 72 КК України ОСОБА_7 призначено покарання шляхом приєднання невідбутого покарання, за попереднім вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року та визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, 18 грудня 2018 року вироком Бородянського районного суду Київської області ОСОБА_7 призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
24 січня 2019 року ОСОБА_7 поставлений на облік в Бородянському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, та будучи 20 лютого 2019 року належним чином письмово ознайомленим з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений про передбачену ч.2 ст.389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, 20 лютого 2019 року направлений для відбування покарання громадських робіт до комунального підприємства Бородянської селищної ради «Бородянське управління житлово-комунального господарства», та якого з 21 лютого 2019 року зобов`язано приступити до відбування покарання.
Однак, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт, в період часу з 21 лютого 2019 року по 30 липня 2019 року без поважних причин не з`явився до комунального підприємства Бородянської селищної ради «Бородянське управління житлово-комунального господарства» для відпрацювання громадських робіт, чим злісно ухилився від виконання громадських робіт.
Таким чином, незважаючи на винесені письмові попередження, ОСОБА_7 злісно ухилився від виконання громадських робіт, чим порушив встановлені ст.37 та ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України обов`язки, а саме порушив порядок та умови відбування покарання, не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин та взагалі не приступив до виконання призначеного вироком суду покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, та застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Вказує, що суд І-ї інстанції при ухваленні вироку, неповно з`ясував обставини справи, не визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, не застосував норми матеріального та процесуального права.
Зокрема, при призначенні ОСОБА_7 покарання не врахував наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин. Зазначає, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому ним злочині; визнав вину у скоєному та активно сприяв слідству у розкритті кримінального правопорушення. Крім того, обвинувачений виховує та матеріально утримує трьох неповнолітніх дітей. Також у Закарпатській області в с. Білин проживає його матір, яка є пенсіонеркою, та внаслідок поганого стану здоров`я потребує постійної матеріальної допомоги на лікування.
Звертає увагу суду, що за таких обставин та даних про особу обвинуваченого, суд І-ї інстанції мав можливість призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України.
Натомість, місцевий суд призначив майже максимальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.389 КК України. що не відповідає особі обвинуваченого та вимогам чинного законодавства.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, в обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення та вважає вирок суду І-ї інстанції законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішеннясуду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися. Такі обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення апеляційним судом не перевіряється відповідно до приписів ч. 1ст. 404 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, при призначенні покарання суд І-ї інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та не навів обґрунтованих мотивів, що унеможливлюють призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно зі ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України місцевим судом встановлено не було.
Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд І-ї інстанції також взяв до уваги характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, відомості про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не має постійного місця роботи та має на утриманні малолітню дитину, а також врахував позицію органу пробації щодо середньої ймовірності повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Дійсно, обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Разом з тим, судом першої інстанції в порушення ст.ст.50,65 КК України в повній мірі не враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та тяжких наслідків від скоєного ним не настало. Також місцевим судом не враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Крім того, на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 має постійне місце роботи в ТОВ " ЗД і ПЛАСТ".
На думку колегії суддів, доводи захисника щодо призначення ОСОБА_7 занадто суворого покарання є слушними.
За вищевказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 слід пом`якшити призначене судом покарання та призначити покарання у виді 3 місяців арешту.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України, враховуючи, що ОСОБА_10 не відбув покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 18.12.2018 року у виді 200 годин громадських робіт, до призначеного покарання належить приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком та врахувати, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, визначивши остаточне покарання у виді 3 місяців 25 днів арешту.
Апеляційний суд вважає, що таке покарання відповідає особі обвинуваченого, є необхідним, справедливим й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Переконливих та беззаперечних підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України апеляційний суд не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду І-ї інстанції зміні, з пом`якшенням покарання.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, пом`якшивши призначене йому покарання.
ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України ОСОБА_7 призначити покарання шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року та визначити остаточне покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 25 (двадцять п`ять) днів.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.
У решті вирок Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді:

Справа №360/1707/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1055/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ, 03110, тел./факс
e-mail: ,

Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білин Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, непрацюючого, одруженого, має одну малолітню дитину, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,
На підставі ст.ст.71, 72 КК України ОСОБА_7 призначено покарання шляхом приєднання невідбутого покарання, за попереднім вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року та визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, пом`якшивши призначене йому покарання.
ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України ОСОБА_7 призначити покарання шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року та визначити остаточне покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 25 (двадцять п`ять) днів.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.
У решті вирок Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: