Справа № 466/7895/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю:

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

обвинуваченого / циивільного відповідача ОСОБА_5

захисників/представників цивільного відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої /цивільного позивача ОСОБА_8

представника потерпілої /цивільного позивача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0003449 від 07.09.2018 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2018 року, близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним транспортним засобом, марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі, що проходить по вулиці Панча у місті Львові у напрямку до вулиці Варшавська міста Львова, порушуючи Правила дорожнього руху, затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 із -змінами та доповненнями, а саме: п. п. 2.3 б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п. п. 18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться неподалік будинку № 7а по вул. Панча у місті Львові, по якому в цей час з права на ліво, по ходу руху вказаного транспортного засобу, рухалась у темпі спокійного кроку пішохід ОСОБА_8 , при виявленні небезпеки, не зменшив швидкості та своєчасно не зупинив керований ним транспортний засіб, що призвело до наїзду на пішохода. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження: закритий перелом лівої клубової, лобкової та сідничної кісток тазу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 261/18 від 02.10.2018, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я.

В ході досудового розслідування та в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не визнав та надав у судовому засіданні показання про обставини вчиненого, згідно яких він, ОСОБА_5 07 вересня 2018 року, близько 16 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі, що проходить по вул. Панча у напрямку до вул. Варшавської у місті Львові побачивши групу пішоходів зупинився, щоб їх пропустити та розпочав рух знову, як йому під автомобіль кинулась потерпіла ОСОБА_8 , гальмівного шляху не було, оскільки він їхав зі швидкістю близько 5 км/год. Позаду його автомобіля їхала свідок ОСОБА_11 , яка вийшла зі свого авто та надала медичну допомогу потерпілій. Обвинувачений зазначив, що він викликав бригаду швидкої медичної допомоги та поліцію.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , суд знаходить, що факт вчинення злочинних дій та вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними судом наступними доказами.

Показаннями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала, що 07 вересня 2018 року близько 16:30 год. вона переходила дорогу на нерегульованому пішохідному переході по вул. Панча біля ресторану «Герольд» у м. Львові. Пройшовши по пішохідному переході близько 4-5 кроків, відчула удар в ліву сторону тіла, внаслідок чого її відкинуло за пішохідний перехід в сторону вул. Варшавської, проте свідомості не втрачала. Під час дорожньо-транспортної пригоди до неї підійшла жінка (свідок ОСОБА_11 ), яка надала їй першу медичну допомогу, згодом її забрала карета швидкої медичної допомоги та доставила в клінічну лікарню швидкої медичної допомоги м. Львова, де вона перебувала 50 днів. Питання визначення міри покарання ОСОБА_5 віднесла на розсуд суду.

Наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 , котрими встановлено, що два року тому, точну дату не пригадує, побачив як легковий автомобіль збив людину на пішохідному переході по вул. Панча, біля ресторану «Герольд» у м. Львові, був сонячний день. Жінка з пакетами у руках переходила спокійною ходою нерегульований пішохідний перехід. Пішохід подолала відстань біля 2-3,0 м. Наїзд на пішохода мав місце в межах нерегульованого пішохідного переходу, на смузі руху автомобіля. Автомобіль їхав зі швидкістю близько 20-30 км/год не зупиняючись та не гальмуючи.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими нею в судовому засіданні, згідно яких встановлено, що 07.09.2018 близько 16:30 год. вона, будучи пасажиром у автомобілі марки «Шевроле-Авео», разом з чоловіком, рухались по вул. Панча в сторону вул. Варшавської у м. Львові, де разом з іншими автомобілями зупинились перед нерегульованим пішохідним переходом для пропуску пішоходів. Після чого автомобілі знову почали рух та різко зупинились, оскільки автомобіль, який був попереду збив жінку пішохода. Їх автомобіль був третім від пішохідного переходу і відстань між ними була приблизно 9 метрів. Потерпіла лежала за пішохідним переходом на відстані близько 1-1,5 м. Після зупинки вона (свідок) вийшла з автомобіля та надала потерпілій першу медичну допомогу, оскільки являється медиком, водієві, обвинуваченому ОСОБА_5 надала свою візитку. Не дочекавшись бригади швидкої медичної допомоги, вони з чоловіком поїхали.

Представленими стороною обвинувачення доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження № 0003449 від 07.09.2018 та досліджені в судовому засіданні:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003449 від 07.09.2018, згідно якого 07 вересня 2018 року близько 16:32 год. у м. Львові по вул. Панча, 7А відбулася ДТП за участі автомобіля марки «Шкода Фабіа», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок якої було здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток тазу (а. с. 1, 2);

- рапортом слідчого СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 про виявлення кримінального правопорушення, згідно якого просить зареєструвати у книзі єдиного обліку Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області під № 23015 від 07.09.2018 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 6);

- дорученням про проведення досудового розслідування від 07.09.2018 за матеріалами кримінального провадження № 0003449 від 07.09.2018 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 8);

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 вересня 2018 року, складеного слідчим СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 у присутності понятих, під час якого складено Схему до протоколу огляду місця ДТП по вул. Панча, 7А у м. Львові, яка мала місце 07 вересня 2018 року (а. с. 15-21);

- фототаблицею до протоколу огляду місця події від 07.09.2018, складеною слідчим ВРЗ СТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 (а. с. 23-27);

- постановою про визнання предметів речовими доказами по кримінальному провадженню, прилучення речових доказів до матеріалів провадження від 07.09.2018, згідно якої автомобіль марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003449 від 07.09.2018 та який зберігається на майданчику тимчасового утримання за адресою: м. Львів, вул. Суботівська, 13А (а. с. 30);

- рапортом слідчого СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 про неможливість виклику свідка у зв`язку з його відмовою від проведення допиту (а. с. 31);

- ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2018, згідно якої накладено арешт на автомобіль марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 34);

- заявою потерпілої ОСОБА_8 про її залучення як потерпілої по матеріалах кримінального провадження № 0003449 від 07.09.2018 (а. с. 39);

- висновком експерта № 261/18 від 02 жовтня 2018 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_8 виявлено наступні ушкодження: закритий перелом лівої клубової, лобкової та сідничної кісток тазу, які утворились від дії тупого твердого предмету на ліву бокову поверхню тазу, могли бути причинені 07.09.2018 від удару виступаючими частинами автомобіля при автонаїзді зліва під час ДТП, при обставинах, вказаних в «Ухвалі про призначення експертизи», відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я (а. с. 55-57);

- ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2018, якою надано дозвіл слідчому СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 (із залученням експерта Львівського НДЕКЦ МВС України) на проведення огляду автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 60);

- висновком судової автотехнічної експертизи № 1/1408 від 24 жовтня 2018 року, згідно якого гальмівна система автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового управління автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією (а. с. 66-70);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 1/1409 від 17 грудня 2018 року, згідно якого автомобіль марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 первинно контактував своєю передньою правою частиною з групою відносно твердих предметів (може бути тіло пішохода) та відносне пересування предметів (предмету) проходило в напрямку спереду до заду по відношенню до його поздовжньої осі (а. с. 76-78);

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 1/848 від 20 серпня 2019 року, згідно якого, наїзд автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода відбувся на смузі, призначеній для руху в напрямку вул. Варшавська, в місці, що передує кінцевому розташуванню автомобіля. Автомобіль марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 первинно контактував своєю передньою правою частиною з групою відносно твердих предметів (може бути тіло пішохода) та відносне пересування предметів (предмету) проходило в напрямку спереду до заду по відношенню до його поздовжньої осі (а. с. 84-87);

- висновком судово-автотехнічної експертизи № 1480 від 29 серпня 2019 року, згідно якого, встановити швидкість руху автомобіля марки «Шкода Фабіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виходячи із отриманих пошкоджень під час наїзду на пішохода не видається можливим (а. с. 92-94);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.02.2019 за участю ОСОБА_5 , у присутності адвоката ОСОБА_6 та слідчого ВРЗ СТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , який провів заступник начальника ВРЗ у СТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 , схемою до протоколу слідчого експерименту обставин дорожньо-транспортної пригоди та додатком до протоколу слідчого експерименту від 14.02.2019, а саме: DVD-R диск, марки «Havit». Згідно слідчого експерименту, 07.09.2018 приблизно о 16:30 год, ОСОБА_5 керував автомобілем марки «Шкода Фабія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався у м. Львові по вул. П. Панча, в напрямку вул. Варшавської. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться подалі буд. №7а, по вул. П. Панча, виявив пішоходів, які рухаються по вище вказаному переході, тому зупинив керований ним транспортний засіб, перед переходом щоб пропустити їх. Коли пішоходи пройшли ОСОБА_5 , знову розпочав рух і виявив жінку похилого віку справа на ліво відносно напрямку руху його автомобіля, відразу застосував гальмування та зупинив автомобіль, таким чином, що задня частина кузова автомобіля, знаходилась на пішохідному переході, але наїзду уникнути не вдалось. В результаті наїзду жінка пішохід впала на проїзну частину дороги. Після настання ДТП свідок викликав працівників швидкої медичної допомоги та поліції. В момент наїзду автомобіль контактував передньою правою частиною кузова автомобіля (локалізація передня права фара). Експериментальну ділянку в 5,0 м, пішохід статист долав за час 3.49 с, 3.55 с, 3.5 с. Експериментальну ділянку в 5,0 м. автомобіль-статист долав за час: 4.21 с, 2.8 с, 2.59 с. При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_5 не відтворив траєкторію руху та місце виявлення (виходу) пішохода на проїзну частину дороги, вказавши, що не побачив. При проведенні слідчого експерименту встановлено, що місце наїзду на пішохода ОСОБА_8 є на віддалі від правого краю проїзної частини дороги 1.0 м, контактування з пішоходом ОСОБА_8 мало місце в районі правої передньої блок фари. Будь-яких завад технічного характеру, які б могли перешкоджати водієві ОСОБА_5 в управлінні автомобілем чи, які б обмежували йому видимість елементів дороги, а також самого пішохода ОСОБА_8 - не було. З протоколом слідчого експерименту ознайомлено обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , скарг, доповнень чи зауважень не поступало. (а. с. 105-110);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2019 за участю потерпілої ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 та понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який провів слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , схемою до протоколу слідчого експерименту обставин дорожньо-транспортної пригоди, з яким ознайомлено потерпілу ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , скарг, доповнень чи зауважень не поступало. Проведеним слідчим експериментом встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 перед ДТП, тобто з моменту її початку руху та виходу на пішохідний перехід і до місця наїзду, рухалася у темпі спокійного кроку. З місця виходу до місця наїзду в межах нерегульованого пішохідного переходу, пішохід подолала відстань біля 2.4-3.0 м. Наїзд на пішохода мав місце в межах нерегульованого пішохідного переходу, на смузі руху автомобіля марки «Шкода Фабія» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Швидкість руху автомобіля «Шкода Фабія» реєстраційний номер НОМЕР_1 становив до 20 км/год. (а. с. 111-115);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2019 за участю свідка ОСОБА_12 та понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , який провів слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , схемою до протоколу слідчого експерименту обставин дорожньо-транспортної пригоди, з яким ознайомлено свідка ОСОБА_12 , скарг, доповнень чи зауважень не поступало. Згідно цього слідчого експерименту встановлені аналогічні обставини розвитку події, що і слідчим експериментом з потерпілою ОСОБА_8 (а. с. 116-120);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.05.2019 за участю свідка ОСОБА_11 , в присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , який провів слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , схемою до протоколу слідчого експерименту обставин дорожньо-транспортної пригоди, з яким ознайомлено свідка ОСОБА_11 , скарг, доповнень чи зауважень не поступало. Слідчим експериментом встановлено, що експеримент відбувався тричі і встановлено, що пішохід-статист ділянку в 5.0 м долав за час: 3.65с., 3.43с, 2.7с. За спеціально математичною формулою було встановлено, що середня швидкість руху пішохода в момент ДТП складала величину біля 1,53 м/с, що дорівнює 5,5 км/год. Під час проведення слідчого експерименту було встановлено, що у місці ДТП видимість елементів дороги є не менше 100 м, а тому завад, які б могли обмежувати видимість елементів дороги, в тому числі видимості пішохода, у водія - не було (а. с. 121-123);

- рапортом слідчого ВРЗ СТ СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 про неможливість виклику свідків у зв`язку із недійсністю контактних номерів телефонів (а. с. 124);

- ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, якою призначено у кримінальному провадженні № 0003449 від 07.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України автотехнічну експертизу (а. с. 127);

- постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 21.05.2019 про надання вихідних даних для проведення судової автотехнічної експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 128-130);

- висновком судової автотехнічної експертизи № 1/633 від 17 липня 2019 року, згідно якого, водій автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватись технічними вимогами п. 18.1 чинних Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних, технічно спроможному місці наїзду, швидкості руху автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 в 20 км/год, його водій ОСОБА_5 мав технічну можливість виконати вимогу «дати дорогу» чинних Правил дорожнього руху пішоходу ОСОБА_8 , яка вийшла і рухалась по пішохідному переході та мала перевагу в русі, шляхом своєчасного гальмування свого автомобіля. Дії водія ОСОБА_5 не відповідали технічним вимогам п. 18.1 чинних Правил дорожнього руху і вказана невідповідність дій водія знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди. Причиною настання даної пригоди стали не відповідаючі технічним вимогам п. 18.1 чинних Правил дорожнього руху, дії водія автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , які виразились в тому, що він не надав дороги пішоходу ОСОБА_8 , яка рухалась по пішохідному переході і мала перевагу для руху (а. с. 133-137);

- рапортами слідчого СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 про неможливість виклику свідків у зв`язку із недійсністю контактних номерів телефонів (а. с. 141, 142).

Стороною захисту заявлено клопотання про визнання протоколу слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_12 недопустимим доказом, оскільки у змісті вказаного протоколу наявні виправлення у тексті.

Суд не приймає доводи захисту, викладені у вказаному клопотанні з наступних підстав.

Однією з найбільш важливих гарантій дотримання засади законності під час кримінального провадження, винесення справедливого судового рішення, забезпечення прав та інтересів людини відіграє закріплене у статті 62 Конституції України положення про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, що отримані незаконним шляхом та на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Крім цього, тією ж статтею КПК України, визначено перелік діянь, при здійсненні яких, суд зобов`язаний в обов`язковому порядку визнати отриманні за таких умов докази недопустимими.

Проте, досліджуючи вказаний доказ на підтвердження доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України суд, переконався у законності цієї слідчої дії, яка відповідає вимогам ст. 240 КПК України.

Стороною захисту не наведено аргументів та не надано доказів порушення прав і свобод людини під час досудового розслідування цього кримінального провадження, а судом жодним іншим чином не підтверджено, що при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 порушувалися основоположні права та свободи учасників цієї слідчої дії та інших осіб, оскільки метою проведення цього слідчого експерименту була перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що добровільно надавалися цим свідком під час досудового розслідування та перевірено судом у судовому засіданні при розгляді кримінального провадження, шляхом безпосереднього допиту свідка ОСОБА_12 .

Крім того, свідок ОСОБА_12 , ознайомившись із змістом протоколу слідчого експерименту, проведеного за його участі, не подав зауважень та доповнень у відповідності до ч. 5 ст. 104 КК України, що у свою чергу підтверджує відповідність наданих ним даних із відомостями, зафіксованими у змісті протоколу слідчого експерименту, що також судом перевірено у судовому засіданні при безпосередньому допиті свідка, який у судовому засіданні надав відомості, що відповідають даним, зазначеним у протоколі слідчого експерименту.

Захисником, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року та «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у яких Європейський суд констатував, що порушення процедури отримання доказів призводить до подальшого визнання їх недопустимими, не враховано той факт, що у даному випадку процедура проведення вказаної слідчої дії та отримання доказів, які у подальшому лягли в основу обвинувачення відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Крім цього, захисником у вказаному клопотанні ставиться питання щодо визнання слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 недопустимим доказом, оскільки при проведенні слідчого експерименту з потерпілою застосовувався автомобіль, марки «Skoda Octavia», а не автомобіль, марки «Skoda Fabia».

При дослідженні у судовому засіданні протоколу вказаного слідчого експерименту, судом з`ясовано, що слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_8 проводився з метою перевірки та уточнення її показань на місці, а автомобіль, марки «Skoda Octavia», залучався для наочної демонстрації та визначення відстані, за якої автомобіль, яким керував ОСОБА_5 перебував від пішохідного переходу у момент виходу потерпілої на пішохідний перехід проїзної частини дороги, і жодним чином не потребувало залучення до такої слідчої дії аналогічного автомобіля, яким у момент дорожньо - транспортної пригоди керував ОСОБА_5 , що у свою чергу, на переконання суду не потребувало ідентичних технічних характеристик автомобіля.

На підставі викладеного, суд, оцінюючи в сукупності надані в судовому засіданні показання безпосередньо потерпілої ОСОБА_8 , показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які є послідовними та логічними і не є суперечливими та, відповідно, не викликають сумнівів, а також, досліджені, перевірені та оголошені у судовому засіданні докази, сприйняті безпосередньо судом під час судового розгляду, які погоджуються зі здобутими у судовому засіданні доказами, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі, і що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - доведено, і органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 є злочином невеликої тяжкості.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки та суспільну небезпеку, особу винного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючий, на обліку в психіатричному та психонаркологічному диспансерах не перебуває, його відношення до вчиненого.

Обставини, що відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд вважає, що міру покарання ОСОБА_5 слід обрати у виді обмеження волі, в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано злочин, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Поряд з цим суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його слід звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

08.10.2019 на адресу суду потерпілою ОСОБА_8 подано цивільний позов у кримінальному провадженні, у якому просила стягнути із відповідачів ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Галицька» 78783,98 грн. (сімдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят три гривні 98 коп.) на її користь заподіяну матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що складає вартість лікарських препаратів, матеріалів медичного призначення та оплату за надання юридичної допомоги; стягнути із ОСОБА_5 на її користь компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень) та всі судові витрати покласти на винного в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 03.12.2019 обвинувачений ОСОБА_5 подав відзив на цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , Страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Галицька» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 , мотивуючи тим, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 не базується на належних та допустимих доказах, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні.

На адресу суду 19.12.2019 потерпіла ОСОБА_8 подала заперечення на відзив обвинуваченого ОСОБА_5 відповідача за цивільним позовом у кримінальному провадженні, у якому зазначила, що вимога до суду, викладена у відзиві обвинуваченого ОСОБА_5 , відмовити їй в задоволенні цивільного позову є його відношенням до скоєного заперечення ним будь-якої своєї вини в дорожньо-транспортній пригоді 07 вересня 2018 року і відповідальності за скоєне. Просить суд дати оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_5 , його заперечення у відповідальності і відшкодуванні шкоди, фактичного невизнання ним своєї вини і винести законний, об`єктивний, обґрунтований вирок по справі - задовольнити її цивільний позов та покарання обвинуваченому ОСОБА_5 винести, відповідно до чинного законодавства.

22.05.2020 на адресу суду потерпіла ОСОБА_8 цивільний позивач у кримінальному провадженні, подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить суд стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Галицька» (м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22) 78 783,98 грн. (сімдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят три гривні 98 коп.) на її користь заподіяну їй матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що складає вартість лікарських препаратів, матеріалів медичного призначення та оплату за надання юридичної допомоги. В решті вимог по відшкодуванню шкоди, зазначених в позовній заяві залишити без змін, а саме: стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень) та всі судові витрати просить покласти на винного в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_5 .

У судовому розгляді прокурор, цивільний позивач ОСОБА_8 та її уповноважений представник позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Цивільний відповідач ОСОБА_5 та його представник в частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди заперечили, з урахуванням того, що вина ОСОБА_5 у заподіянні шкоди не доведена, а тому просили відмовити у його задоволенні.

Цивільний відповідач ПАТ «Страхова компанія Галицька» при неодноразовому, належному повідомленні судом про час та місце розгляду справи, участі уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, письмовий відзив на цивільний позов подано не було.

Допитана в судовому засіданні свідок у цивільному позові ОСОБА_21 , яка є донькою потерпілої ОСОБА_8 , показала, що 07 вересня 2018 року внаслідок неправомірних дій водія обвинуваченого ОСОБА_5 , було здійснено наїзд транспортним засобом на пішохідному переході на її матір ОСОБА_8 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Після дорожньо-транспортної пригоди її матір бригадою лікарів швидкої медичної допомоги було доставлено в 1-е травматологічне відділення Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні 50 діб. Протягом тривалого лікування матері вона змушена була здійснювати за нею догляд, оскільки матір перебувала у лежачому стані та потребувала сторонньої допомоги. Свідок ОСОБА_21 також зазначила, що вона здійснювала витрати на лікування та догляд матері, який полягав у витратах на ліки, продуктах харчування, транспорт. ОСОБА_5 , жодної допомоги у лікуванні її матері не пропонував і не надавав.

Дослідивши матеріали цивільного позову, суд дійшов висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Нормою ч. 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 2440433 від 28.01.2018, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 по забезпеченому транспортному засобі а/м «Шкода Фабія» реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Галицька» (а.с.135-137).

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92, із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 23, ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, і зокрема у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд виходить з вимоги ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Щодо стягнення матеріальної шкоди суд вважає, що така вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки стороною цивільного позивача частково підтверджено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди належними та допустимими доказами.

Так, згідно платіжних документів видатки на лікування та догляд ОСОБА_8 становлять 40664,48 грн., з яких витрати на медикаменти становить 29479,49 грн., супутні витрати 257,50 грн., видатки на харчування 2788,38 грн., транспортні видатки 8139,11 грн. (а.с.29-49).

Таким чином, суд дійшов висновку, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди з ПАТ «Страхова компанія Галицька» підлягає частковому задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то судовим розглядом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не відшкодував матеріальної шкоди у добровільному порядку. Моральна шкода, завдана потерпілій неправомірними діями обвинуваченого полягає в тому, що внаслідок ДТП потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину з грубої необережності, суд при визначенні розміру морального відшкодування виходить із принципів розумності і справедливості, відповідно до ст. 23 ЦК України, враховує характер, глибину душевних, фізичних, емоційних та моральних страждань, які перенесла і переносить потерпіла та враховуючи, що обвинувачений не надавав потерпілій жодної допомоги під час її лікування, суд приходить висновку, що визначений потерпілою ОСОБА_8 розмір моральної шкоди в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень підлягає повному задоволенню, що є відповідним і співмірним перенесеним нею моральним стражданням.

Крім того з ОСОБА_5 та ПАТ «Страхова компанія Галицька» підлягають стягненню в рівних частках на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн., котрі підтверджені відповідною квитанцією АТ «ОщадБанк» (а.с.57).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути в користь держави 1430,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 1/1408 від 24 жовтня 2018 року; 1430,00 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/1409 від 17 грудня 2018 року; 2355,15 грн. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 1/848 від 20 серпня 2019 року; 1884,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 1480 від 29 серпня 2019 року; 1570,10 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 1/633 від 17 липня 2019 року.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Шкода Фабія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слід залишити під арештом, накладеним ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2018 та зберігати на майданчику тимчасового утримання за адресою: м. Львів, вул. Суботівська, 13А з метою можливого подальшого звернення стягнення на виконання вироку суду в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій та понесених державою судових витрат у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у справі не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п п.1-2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Галицька», , що знаходиться за адресою: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22 на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином у розмірі 40664, 48 грн. (сорок тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 48 копійок).

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином у розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень).

Стягнути в рівних частках з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Галицька», , що знаходиться за адресою: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22 на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 (тринадцять тисяч гривень)

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави 1430,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 1/1408 від 24 жовтня 2018 року; 1430,00 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/1409 від 17 грудня 2018 року; 2355,15 грн. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 1/848 від 20 серпня 2019 року; 1884,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 1480 від 29 серпня 2019 року; 1570,10 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № 1/633 від 17 липня 2019 року.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Шкода Фабія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити під арештом, накладеним ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2018 та зберігати на майданчику тимчасового утримання за адресою: м. Львів, вул. Суботівська, 13А з метою можливого подальшого звернення стягнення на виконання вироку суду в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 100000 грн. (сто тисяч гривень) та понесених державою судових витрат у кримінальному провадженні № 0003449 від 07.09.2018 за проведені експертизи на загальну суму 8669,25 гр. (вісім тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 25 копійок)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1