справа №176/680/20
провадження №1-кп/176/186/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою загальною освітою, розлученого, такого, що має дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , група інвалідності не встановлена, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2020 року за №0000030,

з участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 , судового розпорядника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2020 року приблизно о 11 годині 40 хвилин, точного часу вході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебував біля кафе «Франсуа», розташованого по вулиці Козацької Слави в м. Жовті Води Дніпропетровської області, де побачив громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився в салоні автомобіля ВАЗ 2112 зеленого кольору д.н. НОМЕР_1 на передньому пасажирському сидінні та у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .
Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні ОСОБА_3 , 13 січня 2020 року приблизно o 11 годині 40 хвилин, точного часу вході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля кафе «Франсуа», розташованого по вулиці Козацької Слави в м. Жовті Води Дніпропетровської області, підійшов до автомобіля ВАЗ 2112 зеленого кольору д.н. НОМЕР_1 з правої сторони, на передньому пасажирському сидінні якого сидів потерпілий ОСОБА_6 , відчинив двері вищевказаного авто та кулаком правої руки наніс один удар з верху до низу в область його перенісся, після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину пішов у невідомому напрямку.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_8 відповідно висновку експерта №20«Е»/13«Е» від 24.02.2020 року заподіяно тілесні ушкодження: - закритий перелом кісток носу без зміщення кісних відламків.
Тілесні ушкодження - закритий перелом кісток носу без зміщення кісних відламків, виявлене у громадянина ОСОБА_6 , (за медичними документами), потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 тижні (21 день), і за цією ознакою згідно п.п. 2.3.1. «а» та 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся. Відповідно до ст.63 Конституції України відмовився давати суду показання. При цьому зазначив, що повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Не оспорює фактичні обставини кримінального провадження. Просив не досліджувати докази у кримінальному провадженні. Звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Зазначив, що наслідки обмеження апеляційного оскарження вироку суду йому зрозумілі.
Докази вини, здобуті досудовим розслідуванням, обвинувачений визнає повністю і не оспорює їх. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Дана позиція обвинуваченого є добровільною. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення.
Потерпілий в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Не оспорює фактичні обставини кримінального провадження.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, з огляду на те, що обвинувачений в силу вимог ст.63 Конституції України, відмовився давати суду показання, суд обмежився лише дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання та реєстрації характеризується таким чином, що скарг від сусідів на поведінку обвинуваченого не надходило, що підтверджується характеристикою голови квартального комітету №9.
На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога в Комунальному некомерційному підприємстві «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради обвинувачений не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками.
Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку призовників, з 2015 року знаходиться у розшуку, як призовник, що ухиляється від призову.
Згідно повідомлення управління інформаційних технологій ГУНП в Дніпропетровській області, обвинувачений раніше не судимий.

Згідно повідомлення Жовтоводської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, станом на 06.02.2020 року обвинувачений на обліку як безробітній не перебуває.

Згідно складеної уповноваженою особою органу пробації П`ятихатського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, досудової доповіді від 30.04.2020 року слідує, що уповноважений орган пробації вважає, що ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Про наявність таких обставин в судовому засіданні зазначив прокурор.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції частини та статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді штрафу, як найменш суворіший вид покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Скоппола про Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженню не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Речові докази та витрати на проведення судових експертиз відсутні.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятидесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдест/ грн. на користь держави.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженню не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Речові докази та витрати на проведення судових експертиз відсутні.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим не заявлено.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя