Ухвала
Іменем України
18 травня 2020 року

м. Київ
справа № 504/443/17
провадження № 51-1591 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого Кіспе ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року,
встановив:
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року Кіспе ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 30 жовтня 2016 року) строк відбуття покарання ОСОБА_5 постановлено рахувати з дня його затримання, тобто з 01 листопада 2016 року та зараховано йому в строк покарання строк попереднього ув?язнення з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року вирок районного суду змінено. Постановлено вважати Кіспе ОСОБА_4 засудженим за ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції Закону №2227-VIII від 06 грудня 2017 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Засуджений Кіспе ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо нього.
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, оскільки засуджений не зазначав, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанції та не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу. Крім того, прохальна частина касаційної скарги засудженим була викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, та у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до скарги не було долучено копій оскаржуваних судових рішень.

Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Як убачається із розписки, засуджений Кіспе ОСОБА_4 копію ухвали Верховного Суду від 30 березня 2020 року отримав 09 квітня 2020 року.
На виконання вимог вищевказаної ухвали засуджений подав нову касаційну скаргу, датовану 30 квітня 2020 року, у якій просить перевірити рішення суду першої та апеляційної інстанції щодо нього у касаційному порядку.
Таким чином, засуджений подав нову касаційну скаргу після установленого в ухвалі п?ятнадцятиденного строку для усунення недоліків, тобто не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений в ній строк.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто. Зокрема, у касаційній скарзі засуджений так і не вказав на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанції при винесенні судових рішень та які б були підставами для їх скасування, не навів конкретних аргументів в обґрунтування кожної позиції.
Також, у новій касаційній скарзі засуджений просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та направити матеріали справи до прокуратури на доопрацювання, змінити запобіжний захід на більш м?який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, прохальна частина касаційної скарги засудженим знову викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги засудженого вимогам ст. 427 КПК України, суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені ч. 2 ст. 13 цього Закону (в тому числі захист і складення документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом ст.ст. 110 і 113 КВК України вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого Кіспе ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3