ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №750/9902/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1773/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю засудженого ОСОБА_7 , без участі захисника ОСОБА_8 , належним чином повідомленої про розгляд справи, від якої надійшла заява про розгляд справи без неї, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника засудженого на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 28.01.2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Таке рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_7 дійсно фактично відбув необхідні за п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України 3/4 частини строку покарання, проте за час утримання в Чернігівському слідчому ізоляторі з 30.10.2017 р. до 07.05.2019 р. ОСОБА_7 характеризувався посередньо, один раз порушував режим тримання, за що отримав стягнення, яке у встановленому законом порядку було погашено. Заохочень не мав.

З 07.05.2019 р. засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№17)». За час відбування покарання в установі характеризується посередньо, намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений один раз. Стягнень не мав.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вшосте, має стійку направленість на вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності; до нього тричі було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але це не зупинило його від вчинення нових злочинів, в т.ч. і під час не відбутої частини покарання, що свідчить про його стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, байдужість до чужого майна, небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, судом встановлено, що до ОСОБА_7 також застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, при цьому останній продовжив вчиняти нові злочини.

Ці факти не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що ОСОБА_7 за період відбування даного покарання, довів своє виправлення, як це зазначено в клопотанні його захисника (а.с. 80-83).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в інтересах засудженого ОСОБА_7 , в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити її клопотання та застосувати щодо засудженого положення ст.81 КК України.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, зазначила, що про виправлення ОСОБА_7 свідчить відсутність стягнень під час відбування покарання у Покровській виправній колонії №17 та наявність заохочень, а саме подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Крім того, ОСОБА_7 одружений, має міцні соціальні зв`язки, а також місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації дружини. Також, ОСОБА_7 має проблеми зі здоров`ям, а саме хворіє на туберкульоз легень, у зв`язку із чим потребує постійної медикаментозної підтримки та лікування. На думку апелянта, судом першої інстанції не взято до уваги позитивні характеристики засудженого та його незадовільний стан здоров`я, що також має значення для ухвалення всебічного та об`єктивного рішення.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Засуджений ОСОБА_7 просив задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, а також зазначив, що сумлінною працею довів своє виправлення, повністю переглянув своє ставлення до попередньої поведінки, зобов`язувався інших злочинів не вчиняти.

Прокурор заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , вважала оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, засуджений неодноразово відбував покарання, до нього декілька разів застосовувалося умовно-дострокове звільнення, а також звільнення від відбування покарання з випробування, проте він продовжував вчиняти нові злочини; своє поведінкою та ставленням до праці, на даний час, не довів свого виправлення.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася; надала письмове клопотання про розгляд даної справи без її участі та з урахуванням доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник «Покровської ВК №17», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до п`яти років позбавлення волі. Йому зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 30.08.2017 по 18.10.2018 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 31.05.2019 зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.10.2018 по 01.03.2019 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с. 6-11).

Початок відбуття строку покарання засудженому рахується з 30.08.2017 року (а.с.3), кінець строку покарання 28.02.2021 року, отже на час розгляду справи засуджений відбув більше 3/4 призначеного строку покарання. Станом на 08.01.2020 року не відбута частина покарання засудженого ОСОБА_7 складає 1 рік 01 місяців 20 днів (а.с.25).

26.12.2019 року адвокат ОСОБА_8 звернулася до суду із клопотанням про застосування щодо засудженого ОСОБА_7 положень ст.81 КК України (а.с.1).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 28.01.2020 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено з наведених вище підстав (а.с.80-83).

Даючи оцінку законності оскаржуваної ухвали суду та обґрунтованості апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , колегія суддів звертає увагу на наступне.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 та даних, що характеризують засудженого під час відбування ним покарання, встановлено наступне.

Засуджений ОСОБА_7 за останньою судимістю в місцях позбавлення волі перебуває з 30.10.2017 року.

За час утримання в Чернігівському слідчому ізоляторі з 30.10.2017 року до 07.05.2019 року ОСОБА_7 характеризувався посередньо, один раз порушував режим тримання, за що отримав стягнення, яке у встановленому законом порядку було погашено. Заохочень не мав (а.с. 5).

З 07.05.2019 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№17)». Згідно характеристики, наданої начальником ДУ «Покровська ВК №17» (а.с. 3-4), засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений один раз. Стягнень не мав. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Не залучається до робіт із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань залучається, але тільки під впливом адміністрації. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, не є членом ради колективу відділення. Ініціативи щодо організації корисного дозвілля засуджених відділення не проявляє. Спілкується із засудженими різної спрямованості. В реалізації програм диференційованого виховного впливу участі не приймає. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних переговорів та побачень, отримує посилки та бандеролі. Неодноразово звільнявся умовно-достроково. За рішенням суду має позов на користь держави 2720,40 грн., майнова шкода 7920 грн., матеріальна шкода 15000 грн., ініціативу щодо погашення заборгованості не проявляв. За висновком адміністрації ДУ «Покровська виправна колонія (№ 17)» засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не став на шлях виправлення.

Крім того, з матеріалів особової справи, наданої суду, вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , неодноразово засуджений за корисливі злочини, передбачені ст. 185 КК України, що свідчить про його стійку направленість на вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності.

Разом з тим, до ОСОБА_7 вже тричі застосовувалось умовнодострокове звільнення від відбування покарання, а також звільнення від відбування покарання з випробуванням, при цьому останній продовжив вчиняти нові злочини, в т.ч. і під час не відбутої частини покарання, що також свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки, тобто активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання тощо.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Під час прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення, повинна вивчатися поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання, його ставлення до вчиненого та до режиму відбування покарання, активну участь у суспільному житті установи виконання покарань.

Відповідно до ч.3 ст.6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Аналіз відомостей, що містяться в особовій справі ОСОБА_7 , дані про особу засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання свідчать про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, об`єктивно свідчить про його вперте не бажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, зловживання та зневагу довірою суду до нього, нехтування наданими шансами на зміну кримінального способу життя, тяжкість та характер вчинених ним злочинів, відношення та оцінка ним своєї злочинної діяльності, відсутність переконливих даних про бажання безповоротно відмовитися від злочинного способу життя, не дають суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, про що вірно зазначив суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали та з чим погоджується апеляційний суд.

З приводу апеляційного доводу, що судом не враховано стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що у зв`язку із захворюванням на туберкульоз 07.05.2019 року засуджений прибув до Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» - спеціалізована туберкульозна лікарня», де він проходить лікування.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що були зроблені після дослідження даних про особу засудженого, а також його характеризуючих даних під час відбування покарання, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам ст.81 КК України та рекомендаціям, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 04 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким».

Колегія суддів погоджується з рішенням районного суду про відсутність підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 не спростовують висновки суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні та яким надана оцінка судом першої інстанції.

У зв`язку з викладеним апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін, як така, що є мотивованою, обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 28.01.2020 року по справі щодо ОСОБА_7 про відмову в умовно-достроковому його звільненні,- залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4