Справа № 357/662/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)09 червня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;

2)20 листопада 2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

3)06 грудня 2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. 15.05.2014 звільненого з Бориспільської ВК №119 на підставі ст.82 КК України з заміною не відбутої частини покарання на виправні роботи терміном 2 роки з утриманням 20 відсотків заробітку;

4)15 січня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 72 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2011 року. 05 травня 2018 року звільненого з Коростенської ВК №71 умовно-достроково за ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області на підставі ст.81 КК України на невідбутий строк 7 місяців 5 днів;

5)11 липня 2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

6) 16 серпня 2019 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002021 від 19 липня 2019 року за ч.2 ст.185 КК України, перебуває на розгляді;

7)28 листопада 2019 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002994 від 12 жовтня 2019 року за ч.2 ст.185 КК України, перебуває на розгляді,

за ознаками злочину передбаченого ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ознаками злочину передбаченого ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

31 січня 2020 року відповідно до ч.1 ст.217 КПК України матеріали досудового розслідування, які розслідуються щодо підозрюваного ОСОБА_4 , №00002748 від 19 вересня 2019 року, №00002867 від 01 жовтня 2019 року, №00004002 від 31 грудня 2019 року, №0000044 від 04.01.2020 року, № 0000126 від 11.01.2020 року, № 0000424 від 29 січня 2020 року, об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002748 від 19 вересня 2019 року.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення майнових злочинів, вчинив новий, повторний злочин проти власності.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням до житла, вчинене повторно.

1.
2.
3.
07 лютого 2020 року матері ОСОБА_4 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаних злочинів її сином ОСОБА_4 . Кримінальне провадження, щодо ОСОБА_4 зупинено в зв`язку з його розшуком.

13 лютого 2020 року слідчим суддею ОСОБА_1 винесено ухвалу № 357/662/20 1-кс /357/313/20 від 13 лютого 2020 року про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу для участі у розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід тримання під вартою.

06 квітня 2020 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 встановлено та затримано з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою. Досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Даний злочин згідно ст.12 КК України класифікується як тяжкий, так як санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що згідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, що дає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, та на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий СВ ВП №2 Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала дане клопотання та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив у задоволенні даного клопотання відмовити, так як з клопотанням не погоджується, всі покладені на нього обов`язки судом виконував. Весь час знаходився дома, на вулицю виходив тільки з дитиною. Ухилятися від суду не збирався.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, заперечення підозрюваного, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , яке обґрунтовано наступним.

У провадженні СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснюється відносно ОСОБА_4 з приводу вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, вчиненого повторно.

31 січня 2020 року відповідно до ч.1 ст.217 КПК України матеріали досудового розслідування, які розслідуються щодо підозрюваного ОСОБА_4 , №00002748 від 19 вересня 2019 року, №00002867 від 01 жовтня 2019 року, №00004002 від 31 грудня 2019 року, №0000044 від 04.01.2020 року, № 0000126 від 11.01.2020 року, № 0000424 від 29 січня 2020 року, об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002748 від 19 вересня 2019 року.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням до житла, вчинене повторно.

Даний злочин згідно ст.12 КК України класифікується як тяжкий, так як санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що згідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, що дає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яку слідчий суддя вважає обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального правопорушення докази, обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , враховуються вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Із клопотання слідчого вбачається, що виклад обставин дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Тобто, є достатні дані вважати про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам

Крім того в ході досудового розслідування, ще не допитано всіх можливих свідків, не проведено ряд слідчих дій, експертиз, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вплинути на потерпілих та свідків, тим самим перешкоджати органу досудового розслідування.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Що стосується п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, то слідчий суддя зазначає наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, а також дані про його особу, вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки.

Виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, що матиме значення для встановлення істини по кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п.2, 3 ч.1 ст.194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, враховуючи, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, враховуючи також існування вищезазначених ризиків та наявність обґрунтованої підозри, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.131, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Біла Церква, Київської області, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 07 червня 2020 року включно.
Застосувати відносно ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, який не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 81080,00 грн. у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена (заставодавцем) на депозитний рахунок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти у випадку внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.1,2,3,9 ч.5 ст.194 КПК України, зокрема:

-прибувати до слідчого відділення відділення поліції №2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 до службового кабінету № 311 по вул. Привокзальна, 3 а в м. Біла Церква Київської області з періодичністю кожного вівторка та четверга з 09 до 12 год.;

-не відлучатися з м. Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи .

Строку дії ухвали обчислювати з 08 квітня 2020 року по 07 червня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0002748.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити учасникам процесу після її проголошення.
Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 23 квітня 2020 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1