УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Києві із розгляду кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002394 від 12.03.2019, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Поліського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

15.11.2019 року у вказаному кримінальному провадженні винесено ухвалу, якою надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_2 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від суду та останнього оголошено в розшук.

Відповідно до протоколу затримання від 13.01.2020 обвинуваченого ОСОБА_2 затримано 13.01.2020 на підставі ухвали суду від 15.11.2019 року.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, подане ним під час судового засідання 15.11.2019, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що отримав відшкодування шкоди від обвинуваченого, у зв`язку з цим заперечував щодо застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_2 не переховувався від правоохоронних органів та суду. Пояснив, що обвинувачений, у зв`язку з сімейними обставинами, проживає у будинку цивільної дружини, має складні стосунки зі своєю матір`ю, у зв`язку з чим, остання не повідомляла його про судові виклики. Заперечував проти задоволення клопотання прокурора та задля всебічного розгляду клопотання просив допитати свідків, що можуть підтвердити сталі соціальні зв`язки обвинуваченого, те, що йому не було відомо про судові виклики, а також наявність постійного місця проживання у ОСОБА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_2 зазначив про те, що не мав наміру переховуватися від суду, а повістки про виклик він не отримував, мати про їх надходження йому не повідомляла. Заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому зобов`язувався прибувати на кожен виклик суду. Просив врахувати, що він самостійно з`явився в поліцію.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст.183, 331 КПК України, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. Запобіжні заходи застосовуються, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Так, в частині 1, 2 статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, суд, знаходить обгрунтованими доводи прокурора про причетність ОСОБА_2 до вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, що достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, які долучені до матеріалів справи.

При цьому, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_2 може переховуватися від суду.

Суд вважає цілком вірогідними такі дії з огляду на дані про особу обвинуваченого та покарання, яке загрожує ОСОБА_2 в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Однак, як у клопотанні так і прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків такого ступеню, який би давав підстави суду застосувати найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_2 , які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, при цьому передбачає найсуворіше покарання у виді позбавленні волі строком до п`яти років, пояснення учасників судового засідання та свідка ОСОБА_7 , а також обставини у відповідності до вимог ст.178 КПК України, що характеризують обвинуваченого, зокрема, те, що він має постійне місце проживання, проживає однією сім`єю з ОСОБА_8 за місцем їх реєстрації, що свідчить про наявність в ОСОБА_2 сталих соціальних зв?язків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому суддя повинен з?ясувати наявність достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, наявність обставин, які б обґрунтовували застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Враховуючи наведене, з урахуванням доводів викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, суд вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст. 194 КПК України, і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу обвинуваченого, які наведені вище, суд дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, з урахуванням усіх обставин справи, на думку суду, буде достатнім запобіжним заходом, спроможним забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від суду. За вказаних обставин суд також вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, окрім домашнього арешту, у тому числі і особистого зобов`язання, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки, а саме: з`являтися до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну місця проживання; не виїжджати за межі м. Києва без дозволу суду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183-185, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України залишити без задоволення.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 - цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі м. Києва без дозволу суду.

Виконання ухвали покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Шевченківське УП ГУНП в м.Києві.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом визначити до 14 березня 2020 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 17 січня 2020 року о 08 год. 20 хв.

Суддя: ОСОБА_1