ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/218/20 Справа № 211/551/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області,
громадянина України, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2020 року задоволено клопотання слідчого Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17:00 год. 22 березня 2020 року, визначено розмір застави у сумі 105100,00 грн. та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний може продовжити вчиняти злочини, впливати на потерпілу та свідків, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим може перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту в нічний час доби, а саме, з 22:00 год. до 06:00 год.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчим суддею не в повному обсязі перевірені факти, зазначені в клопотанні слідчого щодо застосування саме міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає недоведеними та не доказаними ризики, на які посилається слідчий суддя в своїй ухвалі. Вказує на те, що слідчим суддею не надана відповідна оцінка наявності у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, оскільки не врахований той факт, що ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі та мешкає разом з цивільною дружиною та її дітьми. Крім того, в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді зазначено, що ОСОБА_8 може впливати на потерпілу та свідків по кримінальному провадженню, однак вказане не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_8 не мешкає поряд з потерпілою та свідками та останні вже допитані і жодного разу під час допиту ні потерпіла, ні свідки не вказуали на факт впливу на них з боку ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може продовжити вчиняти злочини, впливати на потерпілу та свідків, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим може перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 24 січня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 23 січня 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 24 січня 2020 року, з якого слідує, що 23 січня 2020 року йому з невідомого номеру телефону зателефонувала донька ОСОБА_10 та повідомила про викрадення невідомим мобільного телефону; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24 січня 2020 року, яка повідомила, що може впізнати чоловіка, який викрав у ОСОБА_10 мобільний телефон та зазначила, що у даного чоловіка ліворуч на шиї малося татуювання у формі зірок; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 січня 2020 року, з якого слідує, що свідок ОСОБА_11 вказала на ОСОБА_8 , як особу, що 23 січня 2020 року в магазині Квадрат викрав у малолітньої ОСОБА_10 мобільний телефон; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 від 24 січня 2020 року, яка повідомила про обставини вчинення кримінального правопрушення.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк,і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 постійного джерела доходу не має, неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини, а отже, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни показів на його користь, тим самим може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі та мешкає разом з цивільною дружиною та її дітьми, не є безумовними підставами для відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4