Провадження № 1-кп/643/324/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року Колегія суддів Московського районного суду м. Харкова у складі : головуючого судді : ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченої - ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.27 п.11 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого п.6 ,11 ч.2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.27 п.11 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ,11 ч.2 ст. 115 КК України .

В судовому засіданні постало питання про допуск до участі у кримінальному провадженні в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 .

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на захист від обвинувачення та на правову допомогу.

Згідно ст.42 КПК України, обвинувачений наділений правом мати захисника.

Відповідно до положень ст.48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене вище та для забезпечення захисту обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає необхідним допустити до участі у справі адвоката ОСОБА_10 .

Прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченим

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строку тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор».

Обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисникаадвокатом ОСОБА_10 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю .

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ст.203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вислухавши сторони кримінального провадження, судова колегія виходить із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує суспільну небезпечність інкримінованих їм кримінальних правопорушень та імовірну можливість продовження ними протиправної поведінки в подальшому, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд виходить із того, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисникаадвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю , судова колегія виходить з наступного.

ч.2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Тримання під вартою може бути виправданим в тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

З огляду на вищенаведене, суд враховує, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України ,суду не надано, тому, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, а також виконання процесуальних рішень у справі, суд вважає, що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Допустити в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 .

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою - задовольнити

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строк тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор» , який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 02.04.2020 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор» , який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 02.04.2020 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисникаадвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю - відмовити

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3