справа № 462/2937/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001057 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям.Львова,
українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, непрацюючого,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця м.Львова, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 07.02.2020 року ухвалою Львівського апеляційного суду змінено вирок Галицького районного суду м. Львова від 01.11.2019 року та призначено покарання за ч.2 ст.125, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України частково приєднано вирок Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2019 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці, 14.02.2020 р. звільнився
з місць позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

13.05.2020 року близько 02.00 год. ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку №83, що по вул. Виговського у м. Львові, підійшли до потерпілого ОСОБА_4 та застосувавши фізичне насильство щодо потерпілого, нанесли йому удари в область обличчя, голови та верхнього лівого передпліччя, що спричинило синці в правій підочній ділянці справа, на верхній губі, садна в ділянці крила носа справа, на задній поверхні лівого передпліччя, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 659 від 11.05.2020 р. відносяться до легкого тілесного ушкодження. Надалі, продовжуючи протиправні дії, переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, разом із ОСОБА_5 відкрито заволоділи особистими речами потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «IPhone 7», вартістю 6500 грн. із сім картою оператора «Лайф» з мобільним номером НОМЕР_1 , а також гаманцем в середині із грошовими коштами в сумі 200 грн., двома банківськими картками «ПриватБанк» та «МоноБанк», посвідченням водія, виданим на ім`я ОСОБА_4 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 6700 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 13.05.2020 року близько 02.00 год. перебували разом з ОСОБА_6 поблизу будинку №83, що по вул. Виговського у м. Львові, підійшли до потерпілого ОСОБА_4 , попросили цигарку, на що отримали відмову, нанесли йому удари в область обличчя, голови і викрали у нього мобільний телефон марки «IPhone 7» із сім картою, гаманець в середині якого були грошові кошти в сумі 200 грн., дві банківські картки «ПриватБанк» та «МоноБанк», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому пішли в магазин, де спробували розрахуватися за товар банківськими картками потерпілого, однак це не вдалося, тому розрахувалися готівковими коштами, викраденими у потерпілого. Мобільний телефон розбили, оскільки не змогли розблокувати. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 13.05.2020 року близько 02.00 год. разом із ОСОБА_5 перебували поблизу будинку №83, що по вул. Виговського у м. Львові, підійшли до потерпілого ОСОБА_4 попросили цигарку, отримали відмову, нанесли йому удари в область обличчя, голови, при цьому мобільний телефон марки «IPhone 7» із сім картою, випав, він підняв його та викрав, а ОСОБА_5 з кишені витягнув гаманець, в середині якого були грошові кошти в сумі 200 грн., дві банківські картки «ПриватБанк» та «МоноБанк», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому пішли в магазин, де спробували розрахуватися за товар банківськими картками потерпілого, однак це не вдалося, тому розрахувалися готівковими коштами, викраденими у потерпілого. Мобільний телефон розбили, оскільки не змогли розблокувати. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що злочином йому завдано матеріальної шкоди на суму 6700 грн., яку, за спільною з ним згодою, обвинувачені зобов`язалися відшкодувати протягом 3-4 днів від часу даного засідання. Щодо призначення міри і виду покарання, то просить призначити обвинуваченим мінімальне покарання.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.
Суд також вважає, що винуватість ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні обвинуваченим виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Так, при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше не судимий, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, т.2 арк. 130, 135, 137), за місцем проживання характеризується задовільно (арк. 132).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Виходячи з наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі, позиції потерпілого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Між тим, суд, приймаючи до уваги наведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Так, при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше судимий за корисливий злочин, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, т.2 арк.126, 128), згідно характеристики КП "Магістальне" за період проживання скарг від сусідів і мешканців мікрорайону не поступало (а.с.124), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, знову вчинив корисливий злочин (а.с. 116-117).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Виходячи з наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі, позиції потерпілого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченим, до часу набрання вироком законної сили слід залишити попередній, у виді домашнього арешту.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
Зобов`язати ОСОБА_5 відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у виді домашнього арешту, обрані ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.05.2020 р. залишити без змін до часу набрання вироком законної сили.

Речові докази: п`ять частин мобільного телефону марки «IPhone 7», з сім картою оператора «Лайф» з мобільним номером НОМЕР_1 , які знаходяться навідповідальному зберіганні у Залізничному ВП ГУНП у Львівській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 (а.с.24).
Скасувати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 14.05.2020 р. про накладення арешту на п`ять частин мобільного телефону марки «IPhone 7», з сім картою оператора «Лайф» з мобільним номером НОМЕР_1 (а.с.27).
Речовий доказ - диск із камер відеоспостереження залишити при справі (а.с.47).
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1