УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції
з ДУ «Снігурівська ВК №5»)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати. Зарахувати йому у строк покарання строк перебування його в лікувальному закладі з 19.05.2016р. по 18.10.2017р. з розрахунку один день лікування за два дні позбавлення волі.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку перебування засудженого в лікувальному закладі у строк покарання - відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі засуджений зазначає, що в період відбування покарання за вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10.03.2016р., захворів на туберкульоз. В подальшому з 19.05.2016р. по 18.10.2017р. лікувався в медико-санітарній частині №34 м. Урюпинськ Волгоградської області РФ.

Вважає, що цей період лікування, повинен бути зарахований у строк його покарання з розрахунку один день лікування за два дні позбавлення волі.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом було встановлено, що вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації до 7 років 5 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання визначено рахувати з 10 березня 2016 року та зараховано в строк відбування покарання час тримання засудженого під вартою період з 25.09.2015 року по 09.03.2016 року. Вирок Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року набрав чинності 25 квітня 2016 року та звернений до виконання.

08 лютого 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва вирок Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року приведено у відповідність із законодавством України. Визначено, що ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_5 засуджено вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року, відповідають ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України. Засудженому ОСОБА_5 на підставі вироку Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року визначено покарання за ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України - 7 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання засудженому визначено рахувати з 10.03.2016 року, в який зарахувати час тримання його під вартою в період з 25.09.2015 року по 09.03.2016 року.

В період відбуття покарання, засудженого ОСОБА_5 було направлено до філії Туберкульозної лікарні №2 Федеральної казенної установи охорони здоров"я "Медико-санітарної частини №34" (м. Урюпинськ, Волгоградської області, Росія) для проходження протитуберкульозного лікування, де останній проходив курс лікування до 18 жовтня 2017 року.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року засудженому зараховано у строк відбування покарання, призначеного вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року, та ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2018 року за ч.1 ст.15, ч.3 ст.307, ст.69 КК України у виді 7 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, строк попереднього ув`язнення з 25 вересня 2015 року по 25 квітня 2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 04 жовтня 2019 року.

06 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить зарахувати йому у строк покарання, призначеного згідно з вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року термін його примусового лікування в філії Туберкульозної лікарні №2 Федеральної казенної установи охорони здоров"я "Медико-санітарної частини №34" м.Урюпинськ, мкр.Гора Східна, 151, Волгоградської області, Росія - з 19.05.2016 по 18.10.2017 року з розрахунку один день лікування за два дні позбавлення волі.

Ухвалою суду у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовлено. Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив, що положеннями ч.4 ст.84 КК України не передбачено зарахування в строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України періоду лікування засудженого під час відбування покарання.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно до матеріалів судової справи апеляційним судом встановлено, що вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації до 7 років 5 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання визначено рахувати з 10 березня 2016 року та зараховано в строк відбування покарання час тримання засудженого під вартою період з 25.09.2015 року по 09.03.2016 року. Вирок Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року набрав чинності 25 квітня 2016 року та звернений до виконання.

08 лютого 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва вирок Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року приведено у відповідність із законодавством України. Визначено, що ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_5 засуджено вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року, відповідають ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України. Засудженому ОСОБА_5 на підставі вироку Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року визначено покарання за ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України - 7 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання засудженому визначено рахувати з 10.03.2016 року, в який зарахувати час тримання його під вартою в період з 25.09.2015 року по 09.03.2016 року.

В період відбуття покарання, а саме - 19.05.2016 року засудженого ОСОБА_5 було направлено до філії Туберкульозної лікарні №2 Федеральної казенної установи охорони здоров"я "Медико-санітарної частини №34" (м. Урюпинськ, Волгоградської області, Росія) для проходження протитуберкульозного лікування, де останній проходив курс лікування до 18 жовтня 2017 року.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року, згідно вимог ч.5 ст.72 КК України (у редакції відповідно до змін, внесених Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 року) засудженому зараховано у строк відбування покарання, призначеного вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року, та ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2018 року за ч.1 ст.15, ч.3 ст.307, ст.69 КК України у виді 7 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, строк попереднього ув`язнення з 25 вересня 2015 року по 25 квітня 2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 04 жовтня 2019 року.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (у редакції відповідно до змін, внесених Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів судового провадження в період з 19.05.2016 по 18.10.2017 року ОСОБА_5 перебував у лікарняному закладі - філії Туберкульозної лікарні №2 Федеральної казенної установи охорони здоров`я "Медико-санітарної частини №34" (м. Урюпинськ, Волгоградської області, Росія) під час відбування покарання, призначеного за вироком Волзького міського суду Волгоградської області Російської Федерації від 10 березня 2016 року, який набрав чинності 25 квітня 2016 року. За такого, період перебування засудженого в лікарняному закладі не є попереднім ув`язненням, а тому до нього не можуть бути застосовані положення ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції правильно зазначив, що положеннями ч.4 ст.84 КК України не передбачено зарахування в строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України періоду лікування засудженого під час відбування покарання, і апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За наведеного, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2019 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: