Справа №463/46/20
Провадження №1-кс/463/190/20
У Х В А Л А

13 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000751 від 25.07.2019 року -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 12.12.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000751 від 25.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що подав скаргу до ТУ ДБР про вчинення кримінального правопорушення працівниками УПП у Львівській області, а саме перевищення влади та службових повноважень. Відомості до ЄРДР не були внесені, внаслідок чого звернувся до слідчого судді із відповідною скаргою, яка була задоволена ухвалою від 17.07.2019 року. З цього часу неодноразово звертався до слідчого ОСОБА_5 з клопотанням про визнання його потерпілим, однак слідчий також не дотримувався вимог КПК України, що змушувало його неодноразово звертатись до слідчих суддів, які зобов`язали слідчого видати йому пам`ятку потерпілого та розглянути його клопотання. 12.12.2019р. близько 09:00 год. прибув в ТУ ДБР, розташоване у м. Львові та надав слідчому ОСОБА_6 чергове клопотання, однак всупереч встановленим вимогам КПК України слідчий наступного дня скерував йому незаконну оскаржувану постанову. При цьому, у період з 25.07.2019р. до 12.12.2019р. слідчий жодного разу не забезпечив законного повідомлення про виклик будь-кого з заявників для надання будь-яких пояснень і таким чином не здійснив забезпечення наявності пояснень від заявників злочину в матеріалах кримінального провадження. Окрім того, слідчий неправдиво зазначив в останньому абзаці мотивувальної частини оскаржуваної постанови про вчинення всіх необхідних слідчих дій, дослідження всіх обставин та використання всіх можливостей для збирання доказів. Відтак, досудове розслідування проведено не повно та не об`єктивно, що свідчить про незаконність оскаржуваної постанови, яку просить скасувати в судовому порядку.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги з викладених в ній мотивів. Просить скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Попередньо, скерував до суду письмові матеріали кримінального провадження № 0000751 від 25.07.2019р., в межах якого прийнято оскаржувану постанову. В силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000751 від 25.07.2019р., приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.07.2019 року ТУ ДБР, розташованим у м. Львові, внесено до ЄРДР інформацію за заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 щодо вчинення працівниками ГУНП у Львівській області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Відповідно до мотивів заяви про вчинення кримінального правопорушення, 14.07.2019р. у м. Львові на вул. Стефаника до ОСОБА_7 безпідставно та з перевищенням наданих законодавством повноважень підійшли двоє невстановлених працівників УПП у Львівській області та повідомили про крадіжку телефону марки «Айфон-6» та щодо ймовірної причетності до цього ОСОБА_7 . В подальшому працівники поліції безпідставно провели поверхневий огляд вмісту кишень та сумки вказаного громадянина, в результаті чого серед особистих речей ОСОБА_7 зауважили печатку круглої форми, яка перебувала у нього на зберіганні та намагались вилучити дану печатку.

Оскаржуваною постановою від 12.12.2019р. вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників УПП у Львівській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях подія злочину (подія кримінального правопорушення) це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням). В найбільш узагальненому визначенні подія злочину це вчинення злочину. Відсутність у діянні особи складу злочину означає одночасно і відсутність події злочину.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно матеріалів кримінального провадження, в ході проведення досудового розслідування слідчим встановлено, що 14.07.2019р. за адресою м. Львів, вул. Стефаника, опрацювання здійснювали працівники поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 12.12.2019 року та матеріалів кримінального провадження № 0000751 від 25.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, слідчим допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які надали логічні та послідовні показання про те, що під час відпрацювання інформації про крадіжку мобільного телефону марки «Айфон 6» працівники поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 побачили двох осіб чоловічої статі віком близько 20 років. В одного з них був телефон вказаної марки, але він зумів його розблокувати. При спілкуванні громадянин пред`явив паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_7 . В переліку речей останнього було виявлено печатку виборчої дільниці № НОМЕР_1 , яка використовується на ДВК, яка розташована на вул. Костюшка, 11 у м. Львові, однак на пропозицію пред`явити посвідчення ОСОБА_7 повідомив, що йому його ще не видали. З метою з`ясування усіх обставин, ОСОБА_7 було запрошено у Галицький ВП ГУНП у Львівській області, однак останній відмовився проїхати до відділку поліції. У зв`язку з цим на місце події було викликано СОГ Галицького ВП ГУНП у Львівській області та зареєстровано повідомлення на скорочений номер «102». До ОСОБА_7 заходів фізичного впливу та спеціальні засоби не застосовувалися. Печатка виборчої дільниці у ОСОБА_7 не вилучалась, в процесі з`ясування обставин справи на місце події прибули батьки останнього ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , які також викликали поліцію. Після проведення всіх необхідних слідчих дій ОСОБА_7 разом з батьками покинув місце події.

Також, було досліджено відеозапис обставин події, згідно якого встановлено, що після виявлення у рюкзаку ОСОБА_7 печатки ДВК, працівники УПП у Львівській області ДПП викликали працівників СОГ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, яких ОСОБА_7 добровільно, без примусу та фактичного затримання залишився очікувати на місці, зазначивши, що має достатньо вільного часу. До приїзду працівників СОГ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області жодних зауважень, претензій з даного приводу працівникам УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_7 не висловлював. Печатка ДВК весь цей час перебувала у володінні ОСОБА_7 . Жодних дій щодо вилучення даної печатки у ОСОБА_7 працівниками УПП у Львівській області ДПП не здійснювалось.

Відповідно до висновку службового розслідування, проведеного відносно працівників поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дії останніх, не суперечать вимогам чинного законодавства.

Також, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 11.11.2019р. слідчим прийнято постанову від 06.12.2019р. про відмову в задоволенні такого клопотання.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 365 КК України характеризується вчиненням перевищенням влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. При цьому, згідно з п. 3 примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України, істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується виключно умислом.

Таким чином, оскільки склад злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 365 Кримінального кодексу України, за своєю конструкцією є матеріальним, то необхідною ознакою його об`єктивної сторони є наявність причинно-наслідкового зв`язку між перевищенням владою або службових повноважень та істотною шкодою.

Разом з тим, виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено як ознак перевищення влади або службових повноважень, так і самої істотної шкоди.

Зокрема, як уже зазначалось вище, працівниками поліції проводилось відпрацювання інформації про крадіжку мобільного телефону марки «Айфон 6», в ході чого і було виявлено ОСОБА_7 , у якого було помічено печатку ДВК і який не надав для огляду будь-яких документів щодо правомірності володіння цією печаткою.

Щодо самих події, які відбулись після виявлення у ОСОБА_7 печатки ДВК та ненадання останнім документів про правомірність володіння цією печаткою, такі взагалі не вказують на заподіяння істотної шкоди, оскільки після встановлення всіх обставин ОСОБА_7 разом з іншими заявниками покинув місце події. Фактичного затримання не проводилось, заходи фізичного впливу та спеціальні засоби не застосовувались до жодного з заявників.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів, чого не може спростовувати, єдиний по суті аргумент скаржника щодо не проведення допиту заявників кримінального провадження, оскільки висновку про відсутність події та складу кримінального правопорушення можливо дійти й без проведення їх допиту.

Зокрема, аргументи, які на думку заявників свідчать про вчинення кримінального правопорушення викладені останніми в заяві про вчинення кримінального правопорушення, і в постанові про закриття кримінального провадження надано обґрунтовані відповіді на такі аргументи, а по-друге, заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_8 лише в подальшому прибули на місце події, тобто не були очевидцями викладеної в заяві події кримінального правопорушення перевищення влади та службовим становищем, тоді як абсолютно всі важливі обставини події з самого початку встановлені слідчим за допомогою інших засобів доказування.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до вірного висновку про відсутність у діях окремих працівників УПП у Львівській області ДПП ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, оскільки факт перевищення влади та службових повноважень, факт завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам заявників, а також умислу в їх діях не встановлено.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 12 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000751 від 25.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Повний текст ухвали оголошено 17.01.2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1