Справа № 206/2368/20
Провадження № 1-кп/206/227/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0000336 від 15.04.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполь Донецької області, з середньою освітою, одруженого, працевлаштованого ТОВ « ПРОСТ ФІНАНС» вантажником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 08.10.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 100 (сто) годин.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та, маючи не зняту і не погашену у встановленому порядку судимість, вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, 14 квітня 2020 року, приблизно о 10 годин 40 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні магазину «Варус-40» (ТОВ «Омега»), що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. 20-ти річчя Перемоги, буд. 43-Д, звернув свою увагу на невелику пильність охорони магазину, у зв`язку з чим у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

Далі ОСОБА_3 у той же час, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, перебуваючи у приміщенні магазину «Варус-40» (ТОВ «Омега») за вказаною вище адресою, керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, побачив на одному із торгівельних прилавків товар у вигляді однієї пляшки засобу антисептичного 60% спирту ЛекоПро ємністю 3000 мл., який визначив для себе об`єктом свого злочинного посягання.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, ОСОБА_3 у той же день, тобто 14.04.2020, о 10 годині 42 хвилин, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до торгівельного прилавку, звідки, шляхом вільного доступу викрав майно вищевказаного магазину, а саме: одну пляшку засобу антисептичного 60% спирту ЛекоПро ємністю 3000 мл., вартістю 499,92грн., та утримуючи її у руках направився до виходу з магазину.

Однак злочинні дії ОСОБА_3 , були викриті охоронцями магазину, які зупинили останнього при спробі покинути приміщення магазину.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_3 намагався спричинити ТОВ «ОМЕГА» матеріальну шкоду, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №1622 /20 від 22.04.2020 на суму 499,92 грн.

25.05.2020 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473, 474 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що надає добровільну згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п. 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, та його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за які слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 25.05.2020 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати за проведення судової експертизи, оформлену висновком експерта від 22.04.2020 року № 1622/20 в розмірі 300 гривень.

Речові докази: ДВД-диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження, засіб антисептичний 60% спирту ЛекоПро ємністю 3000 мл., який переданий під зберігальну розписку представнику потерплого ОСОБА_6 , залишити за належністю.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, захиснику обвинуваченого.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1