03.02.2020 Справа № 490/562/20
н/п 1-кп/490/398/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
03 лютого 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду угоду про визнання винуватості за обвинувальним актом, складеним за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0002960, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сошне, Ізяславського району Хмельнийької області, українка, є громадянином України, пенсіонерки, незаміжньої, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимої, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України,
В С Т А Н О В И В :
10 грудня 2019 о 20год 00хв., ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки банщиці (адміністратора) сауни «Алекс», знаходилась на своєму робочому місці в приміщенні сауни, розташованої по АДРЕСА_2 . В цей час, у приміщенні вказаної сауни перебував свідок ОСОБА_6 , який в ході користування послугами сауни, попрохав ОСОБА_4 , організувати йому зустріч для отримання сексуальних послуг з особою, яка займається розпустою, на що ОСОБА_4 , погодилась. Таким чином, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на звідництво для розпусти, шляхом посередництва у знайомстві та організації зустрічі відвідувача (клієнта) сауни з особами, які займаються розпустою, для сприяння добровільним інтимним стосункам між ними, з метою отримання за це грошової винагороди, тобто з метою наживи. ОСОБА_4 , на той час, вже була знайома із ОСОБА_7 , яка займається проституцією та за попередньою домовленістю із якою, мала отримати від ОСОБА_7 грошову винагороду, у разі здійснення посередництва у знайомстві та організації зустрічі відвідувача (клієнта) сауни з особами, які займаються розпустою, для сприяння добровільним інтимним стосункам між ними. Таким чином, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення звідництва для розпусти з метою наживи, о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у сауні «Алекс» за адресою: АДРЕСА_2 , зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 , здійснила дзвінок на номер НОМЕР_2 , яким на постійній основі користується свідок ОСОБА_7 , яка займається проституцією та запросила останню для надання сексуальних послуг клієнту сауни «Алекс» ОСОБА_8 - ОСОБА_9 . Після цього, близько 22:15 год., до приміщення сауни приїхала ОСОБА_7 , яку ОСОБА_4 зустріла, та у подальшому, діючи умисно, протиправно, сприяючи добровільним сексуальним стосункам незнайомих між собою осіб, з метою наживи, познайомила ОСОБА_6 , який знаходився в приміщені сауни «Алекс» з ОСОБА_7 , яка займається проституцією.
Перед отриманням добровільних послуг сексуального характеру, ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 в якості оплати за надання нею сексуальних послуг, грошові кошти в сумі 1200 гривень, та надалі ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні кімнати відпочинку «малого» залу сауни «Алекс», надала сексуальні послуги ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_4 , у приміщенні сауни «Алекс», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 отримала від ОСОБА_7 грошову винагороду за надання нею послуг звідництва для розпусти в сумі 200 гривень, тим самим ОСОБА_4 , вчинила всі вичерпні та необхідні дії для доведення свого злочинного наміру направленого на розпусту для звідництва з метою наживи до кінця.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 , вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.302 КК України, а саме звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.

Під час здійснення судового розгляду, 28 січня 2020 року, між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Учасниками узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.2 ст.302 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 , визнала себе винуватою, віднесений до категорії середньої тяжкості злочинів, а отже угода про визнання винуватості може бути укладена.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , цілком розуміє положення ч.ч.4,5 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачена ОСОБА_4 погодилася на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні №0002960, а саме грошові кошти, видані для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту та перелічені в постанові слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 22.01.2020 р. про визнання речових доказів - повернути УФЗБО ГУ НП в Миколаївській області як належному володільцю.
Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Угоду від 28.01.2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002960 - затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо вона протягом 1 (одного) року, від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на неї судом обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні №0002960, а саме грошові кошти, визначені в постанові слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 22.01.2020 р. про визнання речових доказів - повернути УФЗБО ГУ НП в Миколаївській області.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджено сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертої статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1