Ухвала
Іменем України
17 березня 2020року

м. Київ
справа № 307/19/18
провадження № 51-1329 ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,

встановив:

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за статтею 128 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати та вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2019 року скасовано.
На підставі статті 417, пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) та статті 49 КК ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження.

У касаційній скарзі потерпілі просять скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі вирок місцевого суду. Посилаються на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши касаційну скаргу потерпілих на відповідність вимогам статті 427 КПК, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до частин 2, 3, 4 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування, визначених у статті 438 КПК, а також вимоги, які відповідають змісту статті 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпілі, вказуючи на незаконність ухвали апеляційного суду, не наводять підстав, які унеможливлювали суд застосувати статтю 49 КК, а також зміст їх касаційної скарги зводиться до фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Крім того, потерпілі в обґрунтування своєї позиції вказують на істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, однак не зазначають зміст таких порушень та не наводять належних підстав для скасування судових рішень.
До того ж, вимоги потерпілих щодо залишення в силі вироку місцевого суду викладені не у відповідності до змісту статті 436 КПК, згідно із якою суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
4) змінити судове рішення.

Таким чином, недодержання потерпілими вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення їх касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК України, Суд

постановив:
Спільну касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,залишити без руху, надавши п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_8