н/п 1-кп/953/775/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" червня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, працюючого підсобним робочим на фабриці «Варіант», не одруженого, судимого 23.02.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.296 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, в порядку ст.105 КК України звільнений від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру з передачею під нагляд батьків строком на 1 рік, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -
В провадження Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2019 р. ОСОБА_8 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, і йому було призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.04.2020 вирок Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2019 відносно ОСОБА_8 скасований і призначено новий судовий розгляд. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою продовжено до 05.06.2020, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч.1 ст.177 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В клопотанні зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого умисного злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому вважає, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_6 вважали, що заявлене прокурором клопотання задоволенню не підлягає, так як прокурором не доведено наявність наведених в клопотанні ризиків. Адвокат ОСОБА_6 подав клопотання, в якому просив змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт, посилаючись на відсутність конкретних даних, підтверджуючих наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. При цьому просить врахувати наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, відсутності будь-яких компрометуючих обставин та неправильної, на думку захисника, кваліфікації дій обвинуваченого.

Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання щодо обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу суд враховує те, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. При цьому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення по справі «Харченко проти України», суд зазначає, що розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливості конкретної справи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» Європейського суду з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (рішення по справі «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про особу обвинуваченого. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій вона переслідується (рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризику, а саме: можливість переховуватись обвинуваченого від суду та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у скоєні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому продовжує строк обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 липня 2020 року включно без визначені розміру застави.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 40 днів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 11 липня 2020 року.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Головуючий: cуддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_9