Код суду 233 Справа № 233/2074/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 05 квітня 2017 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаїв, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, працюючого токарем ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» м. Миколаїв, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11 грудня 2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 289 КК України до 3-х років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
11 лютого 2015 року ОСОБА_4 був призваний Новобузьким РВК Миколаївської області на військову службу за контрактом та направлений для її проходження у військову частину польова пошта НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 22 листопада 2016 року № 293 сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду водія 2-го відділення 2-го аеромобільно-десантного взводу 1-ї аеромобільно-десантної роти.
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 22 листопада 2016 року № 293 ОСОБА_4 прибув у базовий табір (м. Костянтинівка Донецької області) та зарахований до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17 березня 2014 року в Україні діють умови особливого періоду.
Під час походження військової служби у відповідності до ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший солдат зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.
Проте, старший солдат ОСОБА_4 , у порушення вищезазначених вимог законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи, що своїми діями скоює злочин, 09 березня 2017 року о 17.00 год. самовільно, без отримання відповідного дозволу командування, покинув місце проходження служби у АДРЕСА_2 , та незаконно, без поважних причин ухилявся від проходження військової служби до 29 березня 2017 року, перебуваючи весь вказаний період поза межами місця служби, проводячи при цьому службовий час на власний розсуд.

Надалі, 29 березня 2017 року, старший солдат ОСОБА_4 самовільно повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка тимчасово дислокується у АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах він, будучи військовослужбовцем служби за контрактом, з 09 березня 2017 року до 29 березня 2017 року перебував за місцем свого проживання, де працював, хоча мав перебувати за місцем проходження військової служби у військовій частині ПП НОМЕР_1 , яка розташовувалася у АДРЕСА_2 . Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся.
Оскільки учасники судового провадження, у т.ч. обвинувачений ОСОБА_4 , вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду (крім воєнного стану).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.
ОСОБА_4 раніше (до вчинення кримінального правопорушення за цим вироком) не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проходження служби характеризується посередньо; у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що ОСОБА_4 був засуджений 11 грудня 2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 289 КК України до 3-х років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, а кримінальне правопорушення за цим вироком вчинив до винесення попереднього вироку, остаточне покарання йому слід визначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів немає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя