Справа № 493/1342/15-к
Провадження № 1-в/493/26/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі
ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ОСОБА_1
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ - ОСОБА_2
ПРОКУРОРА ОСОБА_3
ПРЕДСТАВНИКА ОРГАНУ ПРОБАЦІЇ ОСОБА_4
ЗАСУДЖЕНОГО ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 засуджений вироком Балтського районного суду Одеської області від 16.03.2016 за ч.2 ст..286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2019 ОСОБА_7 звільнений від відбування основного покарання за вказаним вироком умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 9 днів із залишенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
06.03.2020 ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як він відбув більше половини строку призначеного додаткового покарання, позитивно характеризується за місцем проживання, з 01.04.2019 до 08.11.2019 працював підсобним робітником ТОВ «Фетеліта-Групп», має бажання працевлаштуватися на посаду водія ПП «Прайд-Агро». В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав своЄє клопотання.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання засудженого, так як вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами законодавством не передбачено.
Представник органу пробації підтвердив належне виконання засудженим додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у вирішенні його клопотання покладався на розсуд суду.
Суд, ознайомившись із клопотанням та доданими документами, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_6 , думки прокурора та представника органу пробації, дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Як визначено ч.2, 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Разом з тим ч.3 ст.154 КВК України визначено, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до п.15 постанови Пленуму верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується за спільним поданням органу, що відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах дітей.
Отже, суб`єктом звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено тільки орган або установа виконання покарань, засуджений таким правом не наділений.
Крім того, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 визначено, що при умовно-достроковому звільненні від відбування
основного покарання засудженого, щодо якого було застосовано
додаткове покарання, суд може вирішити питання про його повне або
часткове звільнення від відбування і додаткового покарання, а п.10 вказаної постанови визначено порядок умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання після повного відбуття засудженим основного покарання.
Звільнення від відбування додаткового покарання можливе тільки одночасно із звільненням від відбування основного покарання і окремо від основного покарання звільнення від додаткового виду покарання чинним законодавством не передбачено.
Таким чином, питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання підлягало розгляду одночасно з розглядом питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання, і воно було вирішене ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2019, згідно якої йому було залишене додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Оскільки основне покарання за вироком суду від 16.03.2016 ОСОБА_6 не відбув повністю, його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання окремо від основного покарання не може бути задоволене.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 .
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Балтського районного суду від 16.03.2016, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ