Справа № 301/1565/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (доповідача), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №11-кп/4806/781/19 за апеляційною скаргою прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 5 серпня 2019 року.
Цим вироком:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, уродженця с. Собатин та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, не судимого,
засуджено за ч.2 ст.289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 26 червня 2019 року близько 21 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території АЗС «Маркет» по вулиці 60-ти років Жовтня, 109 села Сільце Іршавського району, умисно, повторно, з корисливих спонукань, усупереч волі користувача та власника, з метою тимчасового використання і задоволення особистих потреб, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів автомобілем марки «Шкода-Октавія А5», номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, який знаходився біля заправочної колонки та належить ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України, вважає вирок суду незаконним через неправильне призначення ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі. Посилався, що ОСОБА_6 учинив тяжкий злочин, повторно, в стані алкогольного сп`яніння. До того ж він ніде не працює, вчинив умисний злочин тяжкий злочин, з корисливих мотивів і до його вчинення вчинив ще ряд злочинів, переховувався від слідства під час досудового розслідування. Указував, що призначене йому покарання не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України. Водночас при призначені покарання судом не прийняте рішення і невмотивовано взагалі щодо застосування до ОСОБА_6 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна або без такої. З огляду на це прокурор просив вирок у частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, а в решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до пункту 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення. Не роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Тільки після роз`яснення суті обвинувачення і впевненості в тому, що обвинувачений зрозумів про що йде мова, головуючий може з`ясувати у нього ставлення до висунутого обвинувачення - чи визнає він свою вину повністю, частково або повністю її заперечує.

З журналу судового засідання та звукозапису судового засідання вбачається, що судом першої інстанції не було детально поінформовано обвинувачену ОСОБА_6 про формулювання висунутого йому обвинувачення.

Згідно з журналу судового засідання роз`яснення головуючим обвинуваченому суті обвинувачення тривало кілька секунд.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції здійснив обмеження дослідження доказів у порядку ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.

Однак у порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції, не з`ясував думки обвинуваченого щодо порядку дослідження доказів, а згідно з звукозапису перебігу судового засідання, таку думку висловив лише прокурор і захисник (14 година 19 хвилина на звукозаписі). Більш того, головуючий узагалі не з`ясував, чи правильно розуміють учасники кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також не зазначив зміст обставин справи, які ніким не оспорюються.

Водночас як слідує з вироку та звукозапису судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 в суді пояснив, що будучи на підпитку переплутав транспортний засіб потерпілого ОСОБА_10 з автомобілем його товариша, а від`їхавши десь 300 метрів від АЗС помітив по автомагнітолі, що це інший транспортний засіб, а тому одразу ж повернувся на автозапровочну станцію. При цьому потерпілого він не бачив і такий двері автомобіля не відчиняв, коли він від`їжджав від АЗС. Такі показання обвинуваченого суд належним чином не перевірив, зокрема шляхом безпосереднього допиту в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 .

До того ж із журналу судового засідання та звукозапису судового засідання вбачається, що допит обвинуваченого тривав прокурором приблизно однієї хвилини та стільки ж часу тривав допит ОСОБА_6 його захисником. При цьому в головуючого до обвинуваченого не було жодних запитань чи запитань для уточнення і доповнення його відповідей.

Отже, такі показання ОСОБА_6 не свідчать про визнання ним у повній мірі своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до ст.289 КК України відповідальність за цією статтею настає в разі незаконного заволодіння транспортним засобом. У примітці 1 до цієї статті під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Частина 4 ст.289 КК України передбачає звільнення від кримінальної відповідальності судом особи, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що місцевим судом порушено вимоги статей 348, 349, 351 КПК України.

Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів уважає, що встановлені та наведені вище порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути дане провадження, і вони вплинули на постановлення законного та обґрунтованого вироку, тому вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляція прокурора - задоволенню частково.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути зазначені вище недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи, дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 5 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в Іршавському районному суді Закарпатської області.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: