11-кп/804/607/20
263/2192/19

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача Сєдих А.В.

суддів Бєдєлєва С.І., Преснякової А.А.

секретаря Мацегори М.М.

за участю прокурора Сластіна М.С.

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника Коршок В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника Коршок В.М. на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чонгар Генічеського району Херсонської області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, раніше не судимого, старшого солдата навідника зенітного артилерійського взводу військової частини А2988, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_1 у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період часу з 25.11.2018 року по 11.02.2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. Вирішено питання щодо долі речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини А2988, 25.11.2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись з приміщенні кімнати № НОМЕР_1 готелю «Іріс», розташованого по вул. Кірова, 201 в Центральному районі м. Маріуполя, в ході сварки з раніше знайомим ОСОБА_2 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння смерті іншій людині, взяв до рук розкладний ніж, яким, знаходячись біля ОСОБА_2 , завдав не менше семи ударів ножем в область спини та поперекової ділянки останнього, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: рани по навколохребтовій лінії зліва на рівні 9-11-го грудних хребців, рановий канал йде наскрізь шкіри, м`яких тканин спини, 10-го ребра, проникає в плевральну порожнину, і наскрізь пошкоджує нижню долю лівої легені і сліпо закінчується в лівій плевральній порожнині; рановий канал іде в напрямку справа наліво, ззаду наперед, знизу вверх; рана по лівій поверхні грудної клітки по передньо - пахвовій лінії на рівні 6-го міжребер`я, проникає в ліву плевральну порожнину, пошкоджує нижню долю лівої легені, де сліпо і закінчується в нижній долі лівої легені; рановий канал іде зліва направо, декілька спереду назад, кров в лівій плевральній порожнині (3100 мл рідкої крові зі згортками); рана по задній поверхні грудної клітки справа по лопатковій лінії на рівні 11-го грудного хребця, від якої іде рановий канал з пошкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів, далі проникає в заочеревинний простір, і пошкоджує навколо ниркову клітковину у верхнього полюса правої нирки; рановий канал іде зверху вниз, ззаду наперед, декілька зліва направо. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії колюче ріжучих предметів, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Рана у нижнього краю правої лопатки, від якої в м`яких тканинах грудної клітини іде рановий канал де сліпо і закінчується в напрямку зліва направо і кілька знизу вгору; рана по навколо хребтовій лінії праворуч на рівні 9 грудного хребця, від якої в м`яких тканинах грудної клітини іде рановий канал, де сліпо закінчується, в напрямку зверху вниз, зліва направо. Рана на лівій поверхні грудної клітини на рівні 6-го ребра, від якої іде рановий канал в м`яких тканинах грудної клітини, де сліпо і закінчується, в напрямку знизу вгору, зліва направо, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер у лікарні. Смерть ОСОБА_2 настала внаслідок проникаючих колото-різаних поранень в ліву плевральну порожнину і пошкодженням легені; проникаючого колото-різаного поранення в заочеревинний простір праворуч, що ускладнилися гострим загальним недокрів`ям внутрішніх органів у вигляді нерівномірного кровонаповнення внутрішніх органів з переважним малокров`ям, кровотечею в ліву плевральну порожнину, набряком головного мозку й легень.

Кримінальна відповідальність за зазначене кримінальне правопорушення передбачена ч.1 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляційній скарзі захисник Коршок В.М. просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції, або змінити вирок, змінивши правову кваліфікацію правопорушення, із застосуванням статті закону про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення. Якщо суд не винайде підстав для цього просить змінити вирок та знизити міру покарання ОСОБА_1 до мінімального розміру, передбаченого санкцією інкримінованої статті. Зазначає про те, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними процесуальними документами та досліджених безпосередньо в судових засіданнях доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника Коршок В.М. підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи сторони захисту про необхідність зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_1 , із застосуванням статті закону про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, являються слушними та такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження колегією суддів досліджено наступні докази, а саме:

- пояснення свідка ОСОБА_3 , які були надані в судовому засіданні суду першої інстанції та відповідно до яких, у листопаді 2018 року, перебуваючи у відпустці разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , з якими проходив службу, поїхали до м. Маріуполя, де зняли два номери у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться в Центральному районі м. Маріуполя, де вживали алкогольні напої приблизно з 18-00 до 19-00 години вечора. Потім він заснув, а проснувшись нічого не пам`ятав, оскільки був дуже п`яний. Раніше та під час вживання спиртних напоїв конфліктів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не помічав. Пізніше дізнався , що ОСОБА_1 підрізав ОСОБА_5 , який помер у лікарні.

- пояснення свідка ОСОБА_4 , які були надані в судовому засіданні суду першої інстанції та відповідно до яких, він проходив військову службу разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період відпустки в листопаді 2018 року винайняли разом два номери у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться в Центральному районі м. Маріуполя, де поїли та вживали алкогольні напої. Після чого він пішов спати до іншої кімнати, а потім вже його розбудив ОСОБА_1 , який знаходився у військовій формі та з ножем в руках, сказав, що він порізав « ОСОБА_6 ». Зайшовши до кімнати ОСОБА_1 побачив, що на ліжку лежав спав ОСОБА_3 , який не проснувся, а на ньому лежав ОСОБА_2 . Після чого приїхала швидка. Причину бійки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не знає. Бачив на колінці ОСОБА_1 кров. Раніше конфліктів між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не пам`ятає.

- пояснення свідка ОСОБА_9 , які були надані в судовому засідання суду першої інстанції та відповідно до яких, в листопаді 2018 року він був черговим хірургом в госпіталі, до якого поступили близько 02-00 години ночі два військові чоловіки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був з пораненнями грудної клітини, різані рани, однак знаходився в притомному стані та на запитання, хто його поранив відповів, що його поранив ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 мав декілька ножових поранень з двох сторін, а у ОСОБА_1 було одне ножове поранення ноги. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що на нього напав ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 в свою чергу пояснив, що на нього напав ОСОБА_2 .. Під час допиту ОСОБА_2 в лікарні, ОСОБА_1 йому погрожував, після чого останнього взяли під варту. ОСОБА_2 помер у госпіталі, де йому проводилась операція, він втратив три літри крові, після операції він до тями так і не приходив.

- пояснення свідка ОСОБА_10 , які були надані в судовому засіданні суду першої інстанції та відповідно до яких, у листопаді 2018 року вона працювала адміністратором у готелі «Іріс», що розташований в Центральному районі м. Маріуполя. У два номери заселилися чотири чоловіки у військовій формі, серед яких вона впізнала ОСОБА_1 .. Увечері до неї він підійшов та був у стані алкогольного сп`яніння, та попросив викликати швидку допомоги, тому що він підрізав свого військового товариша. Коли вона заходила до них в номер, то бачила велику пляшку горілки та чотирьох чоловіків, які всі разом випивали горілку та спілкувалися. Сварки між військовими вона не чула. Тишу та порядок у готелі ніхто з них не порушував. Коли приїхала швидка допомога потерпілий ОСОБА_2 до неї йшов за допомогою медиків. Вона бачила, вони його тримали під руки.

- висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 , 1972 р.н., № 2511 від 27.11.2018 року, яким встановлено, що причиною його смерті 25.11.2018 року стало проникаючі колото-різані поранення в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені; проникаюче колото-різане поранення в заочеревинний простір праворуч, що ускладнилися гострим загальним недокрів`ям внутрішніх органів у вигляді нерівномірного кровонаповнення внутрішніх органів з переважним малокров`ям, кровотечею в ліву плевральну порожнину, набряком головного мозку й легень. При дослідженні трупа ОСОБА_2 виявлені такі ушкодження: а) Рана (№4) по навколохребтовій лінії зліва на рівні 9-11-го грудних хребців. Рановий канал йде наскрізь шкіри, м`яких тканин спини, 10-го ребра, проникає в плевральну порожнину, і наскрізь пошкоджує нижню долю лівої легені і сліпо закінчується в лівій плевральній порожнині. Рановий канал іде в напрямку справа наліво, ззаду наперед, знизу вверх. Рана (№7) по лівій поверхні грудної клітки по передньо-пахвовій лінії на рівні 6-го міжребер`я. Рановій канал, який пошкоджує шкіру, м`які тканини 6-го міжребер`я, проникає в ліву плевральну порожнину, пошкоджує нижню долю лівої легені, де сліпо і закінчується в нижній долі лівої легені. Рановий канал іде зліва направо, декілька спереду назад. Кров в лівій плевральній порожнині (3100 мл. рідкої крові зі згортками); Рана №5 по задній поверхні грудної клітки справа по лопатковій лінії на рівні 11-го грудного хребця, від якої іде рановій канал з пошкодженням шкіри, підшкірно- жирової клітковини, міжреберних м`язів, далі проникає в заочеревинний простір, і пошкоджує навколониркову клітковину у верхнього полюса правої нирки. Рановий канал іде зверху вниз, ззаду наперед, декілька зліва направо. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії колюче-ріжучих предметів, якими міг бути і ніж представлений на експертизу, незадовго до надходження у лікарню, і перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку з наступом смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, б) Рана (№2) у нижнього краю правої лопатки, від якої в м`яких тканинах грудної клітини іде рановий канал де сліпо і закінчується в напрямку зліва направо і кілька знизу вгору; Рана (№3) по навколо хребтовій лінії праворуч на рівні 9 грудного хребця, від якої в м`яких тканинах грудної клітини іде рановий канал де сліпо закінчується. В напрямку зверху вниз, зліва направо. Рана ( №6) на лівій поверхні грудної клітини на рівні 6-го ребра, від якої іде рановий канал в м`яких тканин грудної клітини, де сліпо і закінчується, в напрямку знизу вгору, зліва направо. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії колюче-ріжучих предметів, яким міг бути і ніж представлений на експертизу, незадовго до надходження у лікарню і в прямому причино-наслідковому зв`язку не перебувають. Стосовно до живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень, що влечуть за собою короткочасний розлад здоров`я. При дослідженні трупа при розгинанні шиї в складках шкіри було виявлено синюшне забарвлення шкіри, яке більш інтенсивно було виражене на лівій боковій поверхні шиї. За наявними даними, встановити чи утворилося наявне синюшне забарвлення шкірних покривів шиї в результаті травми або являється наслідком пігментації не представляється можливим, г) Всі інші тілесні ушкодження за винятком вищезазначених утворилися внаслідок медичних маніпуляцій і операцій. При судово-токсикологічному дослідженні крові та нирки від трупа гр. ОСОБА_2 1972 р.н., етилового та інших спиртів не знайдено. В представленій медичній картці стаціонарного хворого № 2020 на ім`я гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутній результат наявності та кількості етилового спирту у крові. Вищезазначені тілесні ушкодження могли утворитися як мінімум 6-7 травмуючи впливів. Вважається малоймовірним, що після спричинення вищеописаних тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати самостійні цілеспрямовані дії. З урахуванням локалізації вищезазначених тілесних ушкоджень, вони могли бути нанесені власною рукою. З урахуванням того, що вищезазначені тілесні ушкодження, вірогідніше всього, були спричинені в короткий проміжок часу, в категоричній формі висловити про послідовність їх нанесення не представляється можливим. Всі вищезазначені тілесні ушкодження можуть свідчити про можливо боротьбу будь-яких тілесних ушкоджень які б могли свідчити про можливу самооборону при дослідженні трупа не виявлено. З урахуванням локалізації вищеописаних ушкоджень вважається, що вірогідніше всього потерпілий був вернений задньою поверхнею тіла по відношенню до нападника і міг перебувати як у вертикальному або в близькому до нього, так і до горизонтальному або близькому до нього положеннях.

- висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № 929 від 28.11.2018 року, яким встановлено, що при вивченні медичних документів виявлені тілесні ушкодження, що були виявлені у нього при огляді та при зверненні по медичну допомогу: синець навколо лівого ока, крововилив в склеру лівого ока, садно червоній облямівці нижньої губи зліва, утворилися в результаті двох дій тупих предметів, можливо в зазначений термін, при обставинах, вказаних оглянутим, і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; різана рана передньої поверхні лівого колінного суглобу, утворилась в результаті однієї дії ріжучого предмету, можливо в зазначений термін, при обставинах, вказаних оглянутим, і по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я, оскільки рана вимагає для свого загоєння і утворення спроможного рубця термін понад шість днів, та оскільки тілесні ушкодження були спричинені в короткий проміжок часу, визначити послідовність їх утворення не є можливим, та в момент спричинення тілесних ушкоджень, потерпілий до нападника міг бути звернений передньою поверхнею тіла, як у вертикальному так і у близьких до нього положеннях, та вищезазначені тілесні ушкодження, не могли утворитись при падінні з положення стоячи, як з наданням тілу додаткового прискорення, так і без такого.

- цифровий носій та протокол перегляду відеозапису, наданий адміністрацією готелю « ОСОБА_11 » за 25.11.2018 року від 03.12.2018 року, на якому при часі на відеозаписі «24.11.2018 року 15-45 годин» - до стійки рецепції, за якою знаходиться дівчина-адміністратор підходить четверо чоловіків, троє з яких одягнуті у камуфльований одяг, один в цивільний одяг. З трьох чоловіків у камуфльованому одязі можна впізнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які розмовляють з адміністратором, вона заповнює якісь бланки, вони передають їй гроші, після чого при часі «15-48» на відеозаписі - вони вчотирьох підіймаються на другий поверх, собі мають речі, поліетиленові пакети. При часі «18-00» з другого поверху на перший до адміністратора підходить чоловік в камуфльованих штанях та чорному светрі, якого можна впізнати як ОСОБА_1 , який кульгає на одну ногу та починає про щось говорити з адміністратором, після чого при часі «18-02» підіймається на другий поверх. При часі на відеозаписі «21-01» ОСОБА_1 знов спускається на перший поверх, переміщується по холу підіймається на другий поверх. При часі на відеозаписі «22-03» прибуває швидка медична допомога, бригада підіймається на другий поверх, також в холі знаходяться працівники поліції, який було переглянуто у судовому засіданні.

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.11.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_1 , захисника Коршок В.М., за участю спеціаліста з відеозапису, в присутності понятих та статиста, який на місці вчинення злочину якого, останній добровільно відтворив обставини скоєного ним злочину, де показав та пояснив, місце, де він знаходився під час нанесення удару ножем ОСОБА_2 , а також як йому було нанесені удари в область коліна на обличчя ОСОБА_2 , результати якого були зафіксовані та відображені на оптичному диску до протоколу слідчого експерименту, який переглянуто у судовому засіданні.

Колегія суддів. перевіривши матеріали провадження, вислухав самого підозрюваного, прийшла до висновку, що судом першої інстанції хоча і встановленні фактичні обставини скоєного злочину, але судом не вірно дана правова кваліфікація діям ОСОБА_1 .

Дослідивши та проаналізувавши всі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 є склад злочину, але склад злочину, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, а не ч.1 ст. 115 КК України, з таких підстав.

Відповідно до ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

ВС роз`яснив, що при відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Верховний Суд вказав, що визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Колегія суддів ВС не визнала вірним мотивування суду першої інстанції, з огляду на поведінку засудженого після вчинення злочину та суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, які свідчили про те, що він не мав наміру вбивати потерпілого, утримався від подальших протиправних дій, намагався викликати швидку допомогу, отже усвідомив свою вину та намагався запобігти тяжким наслідкам, вживши всіх заходів щодо надання йому медичної допомоги, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.

Як вбачається із змісту роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якій зазначено, що для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Колегією судів встановлено, що ОСОБА_1 заподіяв декілька удар ОСОБА_2 із непрямим умислом на настання смерті, а відтак умисне вбивство виключається.

Умисел був спрямований не на позбавлення життя ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 , відповідно до яких почувши, що потерпілий почав хрипіти, він одразу припинив свої дії, а на нанесення йому тілесних ушкоджень з метою припинити сварку, яка почалась, відповідно до пояснень обвинуваченого з боку потерпілого. До вчинення злочину не готувався, а ніж схопив спонтанно, оскільки потерпілий першим наніс йому удар ножем по нозі. Злочин припинено з волі винного, що виключає підставу для кваліфікації його дій, як умисне вбивство. Крім того, після припинення своїх дій, ОСОБА_1 відразу пішов до адміністратору готелю та попросив її викликати швидку медичну допомогу, даний факт підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_10 та відеозаписом наданим адміністрацією готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Сама лише локалізація тяжкого тілесного ушкодження та спосіб його нанесення (завдання декількох удару ножем), без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя. Позбавлення життя особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли обвинувачений усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини і бажає їх настання.

Крім того, колегія суддів зазначає, що смерть потерпілого настала в госпіталі, де йому проводилась операція, до проведення операції, ОСОБА_2 був притомний та надавав відповіді на запитання лікаря і працівників поліції. Також з матеріалів провадження вбачається, що потерпілий сам, за допомогою лікарів, виходив з готелю.

Колегія суддів визнає доведеним, що, зважаючи на обставини злочину, знаряддя злочину, яким є ніж, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, яке відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння, поведінку потерпілого, що передувала події, добровільне припинення обвинуваченим злочинних дій та вжиття заходів щодо надання потерпілому медичної допомоги, колегія суддів вважає, що наведене виключає наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на вбивство ОСОБА_2 , оскільки у нього були всі можливості для доведення такого умислу до кінця, однак він цього не зробив, що свідчить про наявність у обвинуваченого умислу лише на завдання потерпілому тілесних ушкоджень.

Таким чином, сукупність всіх вищевказаних обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація спричинених тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого та потерпілого, що передувала до та після події, вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії обвинуваченого, спрямовані на спричинення ОСОБА_2 саме тілесних ушкоджень та на відсутність в діях обвинуваченого умислу, спрямованого на протиправне позбавлення життя потерпілого.

Колегія суддів вважає, що обвинувачений діяв з умислом, який був направлений на протиправне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, що в подальшому спричинило смерть останнього, оскільки він усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, кількість нанесених тілесних ушкоджень не може бути безумовною підставою для вирішання спрямованості умислу на вмисне вбивство.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку» всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, а не повертати справу на додаткове розслідування.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У відповідності до ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

За таких обставин виходячи із вимог ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, ст. 17 КПК України про те, що обвинувачення може ґрунтуватися тільки на об`єктивних даних, а не на припущеннях, суд вважає доведеним лише факт спричинення ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень, яке спричинило смерть потерпілого.

У зв`язку з наведеним та з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, колегія суддів приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_1 з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обираючи вид та розмір покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_1 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу останнього, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, є військовослужбовцем, за місцем несення служби характеризується як дисциплінований військовослужбовець спроможний виконувати поставлені завдання, користується авторитетом серед колег та підлеглих, має посвідчення УБД, на обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває.

Крім того, враховано обставину, що обтяжує покарання, а це вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, буде співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 , попередження нових злочинів, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Коршок В.М. задовольнити частково.

Вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України та призначити ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 20 травня 2020 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 листопада 2018 року по 19 травня 2020 року.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді: