печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3534/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583 від 21.05.2019 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 підтримала вказане клопотання, посилаючись на обставини викладені у ньому, просила його задовольнити.

Підозрюваний та його захисники проти клопотання заперечували, просили відмовити у задоволенні.

Орган досудового розслідування зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , упродовж часу з 21.05.2019 по 24.01.2020, вчинив умисний корисливий злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 21.05.2019, ОСОБА_6 стало відомо про те, що в ОСОБА_8 , який обіймає посаду директора ПП «Укрпромбуд-Б» за місцем провадження підприємницької діяльності в м. Чернігові 01.11.2018 була проведена слідча дія обшук в рамках кримінального провадження №0000072 від 21.09.2018 за ч. 5. ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, в ході якого, була вилучена документація та комп`ютерна техніка. З мето отримання консультації ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 , який обіймав посаду голови Територіального відділення Всеукраїнської громадської організації «Асоціація платників податків України» в Чернігівській області

Отримавши вказану інформацію та вирішивши використати цю ситуацію з метою протиправного збагачення у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 21.05.2019, ОСОБА_6 , розробивши план злочинних дій, зателефонував ОСОБА_8 та вводячи останнього в оману повідомив, що спілкувався з першим заступником начальника ГУ ДФС в Чернігівській області ОСОБА_9 , який може вплинути на результати досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000072 від 21.09.2018 на користь ОСОБА_8 , за що останньому необхідно передати йому грошові кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, 07.06.2019 ОСОБА_6 під час зустрічі з ОСОБА_8 , яка відбулась у в автомобілі марки «ТOYOTA RAV4» чорного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 ) на площі Авіаторів в м. Чернігів повідомив останньому, що він має міцні зв`язки у системі Державної фіскальної служби служби України в Чернігівській області та через цих осіб може вплинути на результати досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000072 від 21.09.2018 на користь ОСОБА_8 , за умови передачі йому грошових коштів у сумі, яка була ним обумовлена, а саме 20000 (двадцять тисяч) доларів США .

Бажаючи вплинути на результати досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000072 від 21.09.2018, а також вважаючи повідомлені ОСОБА_6 неправдиві відомості дійсними, ОСОБА_8 погодився передати ОСОБА_6 грошові кошти, при чому сума першої передачі становитиме 10000 (десять тисяч) доларів США.

В подальшому, в ході телефонної розмови, 18.06.2019 ОСОБА_6 повідомив про необхідність терміново передати обумовлені раніше грошові кошти для можливості прийняття позитивного для ОСОБА_8 рішення у кримінальному провадженні №0000072 від 21.09.2018.

В черговій телефонній розмові 26.06.2019, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 підтвердив намір заволодіти грошовими коштами та повідомив ОСОБА_8 , що після першої передачі грошових коштів у кримінальному провадженні №0000072 від 21.09.2018 рішення на користь ОСОБА_8 буде прийнято приблизно через три дні.

Попередньо домовившись про зустріч, 04.07.2019 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 під час зустрічі з ОСОБА_8 , яка мала місце в автомобілі марки «ТOYOTA RAV4» чорного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 ) за адресою: м. Чернігів, площа Авіаторів, повторно повідомив останньому про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 20 тисяч доларів США вплив на результати досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000072 від 21.09.2018 на користь ОСОБА_8 . При цьому, в ході цієї зустрічі ОСОБА_8 , згідно попередньої домовленості, відкрив папку зеленого кольору, в якій знаходилися грошові кошти номіналом 200 (двісті) гривень, передані йому згідно протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів коштів в сумі 260000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.

Вподальшому, в ході наступних телефонних розмов між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , останній неодноразово повідомляв ОСОБА_8 що прийцняти ршення на його користь в короткий період часу складно у звязку з виниклими додатковими труднощами.

З метою протиправного заволодіння майном ОСОБА_6 попередньо домовившись про зустріч по телефону, 24.01.2020 близько 13.30 год. зустрівся з ОСОБА_8 у приміщенні кафе «Lautrek» за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 10/18, де отримав від останнього обумовлені попередньо грошові кошти в сумі 240000 (двісті сорок тисяч) гривень, що, що в 250 і більше разів перевищу неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є великим розміром.

За таких обставин, ОСОБА_6 вчинив всі дії, які вважав необхідними для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 шляхом обману, проте злочин не було закінчено у зв`язку із викриттям їх оперативними співробітниками СБУ, тобто з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинений у підбурюванні, шляхом схиляння до надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману, вирішив схилити ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди службовим особам Державної фіскальної служби України в Чернігівській області, з метою впливу на результати досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000072 від 21.09.2018 на користь ОСОБА_8 .

Вислухавши сторін кримінального провадження, вивчивши надані ними матеріали на підтвердження своєї позиції, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст.1 Кримінального процесуального Кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За приписами статті 177 ЦПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом

Запобіжний захід має обиратися виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК, а також щоб запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи предметів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування запобіжного заходу з будь-якою іншою метою, наприклад, з метою покарання особи за кримінальне правопорушення, з метою добитися показань стосовно її причетності до кримінального правопорушення тощо неприпустиме.

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Орган досудового розслідування у клопотанні зазначає, що зважаючи на наявність в діяннях ОСОБА_6 всіх ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, що є підставою кримінальної відповідальності за вчинене суспільно небезпечне діяння, а також враховуючи невідворотність покарання в межах санкції вказаної статті, якою зокрема передбачається позбавлення волі на строк до восьми років, вбачаються ризики щодо належної поведінки підозрюваного в частині виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Значна суворість санкції статті, якою передбачено покарання за вчинений злочин, а також наявність вагомих доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях цілком ймовірно спонукатимуть останнього до спроб ухилитися від слідства та суду з метою уникнення відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що 24 січня 2020 року слідчим Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонеру, раніше не судимому, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 10759, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється дружиною підозрюваного, встановлено діагноз: цукровий діабет, 2 тип, середньої ступені важкості, некомпенсований стан; остеохондроз поперекового відділу хребта, больовий синдром.

Формулювання у клопотанні органу досудового розслідування наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, про те, що наявність вагомих доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях цілком ймовірно спонукатимуть його до спроб ухилитися від слідства та суду з метою уникнення відповідальності не містить будь-яких фактичних даних, які б давали підстави дійти висновку про їх реальність та переконливість, а та обставина, що підозрюваний є пенсіонером, проживає за місцем реєстрації, має міцні соціальні зв`язки, а його дружина проблеми зі здоров`ям ставить під сумнів доцільність обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваного під вартою.

Враховуючи те, що прокурор не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який є співмірним з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. При цьому, такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги та необхідності виконання процесуального обов`язку явки за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- утримуватися від спілкування у будь-який спосіб з особами, яких вкаже прокурор, слідчий,

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання,

- носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком до 25.02.2020 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- утримуватися від спілкування у будь-який спосіб з особами, яких вкаже прокурор, слідчий,

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання,

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 25.02.2020 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1