Провадження №1-кп/523/38/19
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

18.06.2019 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , прокурорів Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_13 , захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та обвинувачених, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0003781 від 09 серпня 2014 року із зміненого 28 березня 2019 року звинувачення

ОСОБА_19 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, працевлаштованого, одруженого, утримує малолітню дитину, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_20 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тирасполі Молдови, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на території України не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 02 години 45 хвилин 09 серпня 2014 року ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_22 , перебуваючи біля приміщення магазину та припаркованого автомобіля «Toyota Hiace», н/з НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Лиманна,17А, спільно вживали алкогольні напої, під час чого між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виникла бійка, яку через 1-2 хвилини було припинено ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та іншими присутніми дівчинами ОСОБА_23 і ОСОБА_24 .

В момент підняття ОСОБА_20 ОСОБА_19 із землі до них підбіг ОСОБА_21 з наміром продовжити бійку із ОСОБА_19 , у зв`язку із чим, ОСОБА_20 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_21 один удар рукою в область голови, чим спричинив визнане в якості легкого тілесного ушкодження садно обличчя.

Після зазначеного ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 покинули місце події, а ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 залишилися біля автомобіля.

Через незначний проміжок часу ОСОБА_21 повернувся до місця події, тримаючи в руках дерев`яну палицю з металевими цвяхами на її кінці. Оскільки ОСОБА_19 та ОСОБА_22 встигли відійти в сторону, а ОСОБА_20 залишився на місці, то ОСОБА_21 наніс останньому удар вказаною палицею в область голови, від чого той впав на землю.

В подальшому між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 знову розпочалася бійка, під час якої ОСОБА_19 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_21 декілька ударів руками в область голови, чим спричинив визнані в якості легких тілесних ушкоджень не менше 6 саден та 2 синців обличчя.

В наступному ОСОБА_19 зайшов за приміщення магазину, а ОСОБА_21 попрямував за ним, де ОСОБА_19 , діючи з аналогічних мотивів та умислом, наніс удар невстановленим колото-ріжучим предметом в праву сторону пахової області ОСОБА_21 , чим спричинив тому визнану в якості тяжкого тілесного ушкодження колото-різану рану правого стегна, з пошкодженням стегнової вени і стегнової артерії.

В наступний момент ОСОБА_21 , намагаючись втекти від ОСОБА_19 , побіг через залізничні колії та, пробігши близько 50 метрів, впав на проїзну частину дороги біля буд. АДРЕСА_3 , де від отриманого поранення помер.

Обвинувачений ОСОБА_19 вину у вчиненому не визнав та показав про наступне.

У вечірній чи нічний час одного із днів серпня декілька років тому він під`їхав на мікроавтобусі до розташованого біля залізничного переїзду магазину, купити кави та цигарок, де зустрів раніше знайомих ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , з якими став вживати горілку біля бокових дверцят цього ж автомобіля. Через певний проміжок часу до них приєднався незнайомий парубок на ім`я ОСОБА_26 , з яким осторонь перебували дві дівчини. На пропозицію ОСОБА_27 дівчатам долучитися до сумісного вживання алкоголю ОСОБА_26 відкликав його в сторону, після чого несподівано наніс обвинуваченому удар в обличчя, а між ними, на короткий час, розпочалася бійка. Вони впали на землю, де боролися, поки їх не розборонили присутні. Під час цієї бійки він ( ОСОБА_19 ) ймовірно наніс декілька ударів потерпілому, проте більш детально зазначене не пам`ятає. Окрім того у обвинуваченого був розбитий ніс, з якого йшла кровотеча.

В той же час ОСОБА_20 відтягнув від нього ОСОБА_26 , на що останній вирвався та збіг.

Через 10 хвилин до місця події повернувся агресивно налаштований потерпілий, тримаючи в руках палицю із цвяхами на кінці та погрожуючи його ( ОСОБА_19 ) вбити. ОСОБА_20 намагаючись відібрати у Максима палицю, отримав від останнього удар цим предметом по голові, від чого впав на землю. ОСОБА_19 показав, що утік за власний автомобіль, в той час як ОСОБА_20 почав битися з ОСОБА_26 , з рук якого випала палиця. Згодом потерпілий побіг в напрямку залізничної колії з криками, що його щойно вдарили. Сам же ОСОБА_19 , перебуваючи від місця бійки на відстані 10-15 метрів, підняв із землі декілька каменів та кинув їх в бік втікача, на що назустріч йому вискочив якийсь чоловік із сапою в руках та наказав усім стояти.

Після повернення ОСОБА_19 до автомобіля до нього підійшов ОСОБА_20 , в руках якого він побачив ніж, та повідомив, що зараз прибуде міліція, а відтак його тут не було. Окрім того, на уточнююче запитання ОСОБА_19 . ОСОБА_20 йому прямо відповів, що вдарив ножом ОСОБА_26 .

Власну причетність до спричинення тяжкого поранення ОСОБА_21 , носіння ножу чи можливе використання розбитої пляшки в якості знаряддя злочину обвинувачений категорично заперечив.

Обвинувачений ОСОБА_20 вину у вчиненому визнав та показав про наступне.

Після 22 години 8 серпня 2014 року він зустрів біля магазину по вул. Лиманній раніше знайомого ОСОБА_22 , з яким став вживати пиво, а ще через півгодини до них приєднався ОСОБА_19 , з яким вони разом вживали горілку. Близько 23 години до них підійшов знайомий ОСОБА_22 на ім`я ОСОБА_26 , разом з яким на сходах магазину перебували дві дівчини. Чоловіки разом вжили по 50 грамів горілки. Через деякий час ОСОБА_26 відвів ОСОБА_19 в сторону, а після галасу дівчат він побачив, як ОСОБА_26 та ОСОБА_19 почали битися, валятися на землі. Він з ОСОБА_22 підійшли до них та розтягли в різні сторони. Оскільки ОСОБА_26 намагався продовжити бійку із ОСОБА_19 , то він ( ОСОБА_20 ) наніс тому один удар рукою в область голови. Після зазначеного ОСОБА_26 з дівчатами пішли в сторону залізничного полотна.

В наступному ОСОБА_20 , розраховуючись в магазині за товар, розгледів, як ОСОБА_19 взяв пляшку за горловину, розбив її із цією розбитою горловиною побіг за приміщення магазину. Оскільки він почув з того ж місця крики дівчат, то зрозумів, що там перебував і ОСОБА_26 . Через незначний проміжок часу до нього повернувся збуджений ОСОБА_19 та повідомив, що прогнав ОСОБА_26 .

Він ( ОСОБА_20 ), ОСОБА_19 та ОСОБА_22 допили біля магазину горілку, після чого ОСОБА_19 побачив, що їм назустріч знову йде ОСОБА_26 з палицею в руках та погрозами вбити, на що ОСОБА_19 відбіг до автомобіля. ОСОБА_22 зумів увернутися від замаху ОСОБА_26 , після чого останній опинився біля нього ( ОСОБА_20 ) та наніс цією палицею сильний удар в скроневу область голови. Він знепритомнів, а коли прийшов до тями, то виявив, що лежить на землі, після чого, погано себе почуваючи, підвівся та пішов додому.

В один із наступних днів до нього звернувся батько ОСОБА_19 з проханням не розповідати про обставини розбиття сином пляшки, після чого відвіз його до лікарні з метою фіксації побоїв, а також до захисника ОСОБА_19 , який йому повідомив, що той нібито захищав його ( ОСОБА_20 ) лежачого без свідомості від нападу ОСОБА_26 .

Вина ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у вчинених діяннях, кожного окремо, підтверджується сукупністю наступних доказів.

Потерпіла ОСОБА_13 в суді показала, що загиблий ОСОБА_21 є її молодшим братом, який проживав поруч. В ніч з 08 на 09 серпня 2014 року до її домівки прибігли його колишня дівчина ОСОБА_28 та подруга останньої ОСОБА_25 із словами, що її брата вбивають біля магазину, розташованого в 7-10 хвилинах ходьби від їх будинку. Першим до місця події вибіг чоловік потерпілої. Коли ж вона вийшла з будинку, то в метрах 30 від нього виявила на узбіччі вул. 8-го Березня непритомного брата. Коли тому підняли сорочку та приспустили бриджі, то присутні побачили глибоке поранення в паховій області, після чого викликали швидку допомогу.

Як вбачається із письмової заяви ОСОБА_13 просить орган внутрішніх справ притягнути до відповідальності осіб, винуватих у спричиненні тілесних ушкоджень її брату ОСОБА_21 (т.1 а.с.210).

Чоловік потерпілої - свідок ОСОБА_29 в суді додатково показав, що зазначена подія відбулася близько 3 години ночі. Свідок швидко одягнувся та із палицею в руках вибіг в напрямку залізничної колії, перетнув одне його полотно, як йому назустріч пробіг ОСОБА_26 із словами: «Там ніж». Свідок вискочив на друге полотно, звідки побачив, що за ОСОБА_21 в метрах 12-15 біжить чоловік високого зросту, з чорнявим волоссям, одягнений у світлі шорти та бірюзову футболку. Переслідувач зупинився, після чого став кидати у свідка камінням. Після повернення разом з дівчатами до ОСОБА_26 свідок виявив у того кровотечу з пульсуючої рани.

Свідок ОСОБА_24 в суді показала, що вона, її колишній хлопець ОСОБА_21 , а також її подруга ОСОБА_25 проходили повз магазину, коли раніше їй незнайомий ОСОБА_19 щось неприємне крикнув в її адресу. В наступний момент між перебуваючими в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_19 та ОСОБА_21 почалася бійка, яку намагалися розборонити саме дівчата. Із завершенням бійки ОСОБА_21 збіг в напрямку домівки, звідки вже повернувся із палицею в руках. Свідок, будучи знервованою, відійшла на безпечну відстань до залізничної колії, та в подальшому лише розгледіла, як ОСОБА_19 став відходити за магазин, а ОСОБА_21 , вже без палиці, набігати на того. Що в подальшому відбулося між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 свідок не бачила, але максимум через пару хвилин останній вибіг із-за магазину, із словами про ніж, та швидко побіг в напрямку власної домівки. За ОСОБА_21 біг саме ОСОБА_19 . Свідок взагалі не бачила на місці події ОСОБА_20 , але зазначає, що в той час біля магазину перебували й інші очевидці події.

Свідок ОСОБА_22 в суді про початок конфлікту між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , а також про розвиток події за участю ОСОБА_20 та ОСОБА_21 дав показання, які за своїм змістом є аналогічними вищезазначеним показанням в суді обвинуваченого ОСОБА_19 , за виключенням можливої обізнаності про наявність у ОСОБА_20 ножа, а також факту переслідування ОСОБА_19 . ОСОБА_21 із киданням в бік останнього каміння.

Водночас, на запитання про причину зміни показань в противагу від наданих на досудовому розслідуванні в частині участі в завершенні бійки із ОСОБА_21 ОСОБА_19 , а не ОСОБА_20 , свідок ОСОБА_22 пояснити причину зазначеного не зумів.

Згідно роздруківки телефонного повідомлення до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області о 03 годині 05 хвилин 09 серпня 2014 року надійшла інформація про підріз парубка біля буд.149 по вул. 8-го Березня в м. Одесі (т.1 а.с.209).

Як вбачається з протоколу огляду місця події в період з 03 години 40 хвилин до 06 години 10 хвилин 09 серпня 2014 року з ділянки місцевості за вищезазначеною адресою було виявлено труп ОСОБА_21 та сліди злочину. З місця події, серед іншого було вилучено предмети одягу та взуття загиблого, чотири змиви речовини бурого кольору, мобільний телефон марки «Nоkіа», фрагменти скла та горловини від пляшки (т.1 а.с.212-215).

9 серпня 2018 року ОСОБА_19 письмово надав добровільну згоду на огляд автомобіля «Toyota Hiace», н/з НОМЕР_1 , а також домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Другий Першотравневий провулок,13 (т.1 а.с.216-217).

Як вбачається з протоколу огляду місця події в період з 06 години 30 хвилин до 07 години 40 хвилин 09 серпня 2014 року з кузову автомобіля «Toyota Hiace», н/з НОМЕР_1 , було вилучено 9 слідів рук, змив речовини бурого кольору, фрагменти обшивки переднього пасажирського сидіння з плямами речовини бурого кольору. З домоволодіння також було вилучено предмети одягу та взуття ОСОБА_19 , а також змиви з рук останньої особи (т.1 а.с.218-222).

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 17 вересня 2014 року №396-2676/2014 у ОСОБА_21 виявлено: а) віднесену до тяжкого тілесного ушкодження колото-різану рану правого стегна, з неповним пошкодженням стегнової вени і стегнової артерії, яка могла бути утворена плоским колото-ріжучим знаряддям, типу ножа, що має обушок і лезо, з максимальною шириною клинка на рівні занурення не більше 2,5 см; б) віднесені до легких тілесних ушкоджень садна, синці голови, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи, надрив вуздечки верхньої губи, садно груди, садно лівої голені, синець тильної поверхні лівої стопи, які утворилися від дії тупого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразилися.

Смерть ОСОБА_21 знаходиться в прямому причинному зв`язку із вищезазначеною колото-різаною раною правого стегна, з неповним пошкодженням стегнової вени і стегнової артерії. Безпосередньою причиною смерті стало знекровлення органів.

Після отриманого колото-різаного поранення правого стегна ОСОБА_21 міг вчиняти активні дії до того моменту, поки обсяг крововтрати не досяг критичного рівня, що призвів до втрати свідомості, тобто протягом періоду часу від пари хвилин до декілька хвилин. При своєчасній першій, а в послідуючому і кваліфікованій медичній допомозі після отримання колото-різаного поранення правого стегна ОСОБА_21 могло бути збережено життя.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_21 виявлено 1,75 ‰етилового спирту, що при житті могло відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.224-229).

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 08 вересня 2014 року №2019/92-д у ОСОБА_19 виявлено визнані в якості легких тілесних ушкоджень: три садна на передній боковій черевній стінці; чотирнадцять саден на спині, одне садно в області передньої поверхні середньої третини правого передпліччя, три садна в проекції задньої поверхні правого ліктьового суглобу, одне садно на передній поверхні в області верхньої третини правої гомілки, одне садно в області передньої поверхні в проекції лівого колінного суглобу, що могли бути спричинені 09 серпня 2014 року дією предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися (т.1 а.с.230-231).

Як вбачається з протоколу №000349 КУ «ООМПЦЗ» від 09 серпня 2014 року медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, у взятому від ОСОБА_19 о 10 годині 45 хвилин цієї ж доби біологічному середовищі виявлено 3,03 ‰етилового спирту, у зв`язку із чим останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.223).

Згідно висновку судово-трасологічної експертизи №269 від 29 вересня 2014 року три сліди пальців рук та два сліди долонь рук, вилучені з кузову автомобіля «Toyota Hiace», н/з НОМЕР_1 , належать ОСОБА_19 (т.2 а.с.3-20).

Як вбачається з висновків судово-медичних імунологічних експертиз №765 від 07 жовтня 2014 року, №770 від 16 жовтня 2014 року, №776 від 14 жовтня 2014 року, №782 від 17 жовтня 2014 року кров ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , кожного окремо, відноситься до групи А з ізогемагглютинином анти-В системи АВО. На представлених на дослідження змивах з рук ОСОБА_19 , змивах з місця події, змивах з автомобіля «Toyota Hiace», н/з НОМЕР_1 , предметах одягу і взуття ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , виявлено кров людини, походження якої не виключається як від ОСОБА_21 , так і від ОСОБА_19 (т.2 а.с.21-38).

Згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи №877 від 03 листопада 2014 року кров ОСОБА_20 також відноситься до групи А з ізогемагглютинином анти-В системи АВО (т.2 а.с.40-41).

Судово-медичні експерти ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , кожний окремо, в суді показали, що при проведенні вищезазначених судово-медичних імунологічних експертиз в якості об`єктів дослідження використовували надані слідчим змиви з рук ОСОБА_19 , змиви з місця події, змиви з автомобіля «Toyota Hiace», н/з НОМЕР_1 , предмети одягу і взуття ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , які були тому повернуті.

Як вбачається із висновку комісійної амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №517 від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_19 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає. В період досліджуваної кримінальної ситуації ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, перебував в стані простого (непатологічного) сп`яніння, був здатен в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Оскільки ОСОБА_19 категорично заперечує вчинення інкримінованого йому діяння, можливо зробити висновок, що в досліджуваній ситуації він не перебував в будь-якому юридично значимому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість і діяльність, а перебував в стані алкогольного (простого, непатологічного) сп`яніння, яке викривлює нормальне функціонування емоційно-споживчої сфери (т.2 а.с.40-46).

Згідно матеріалів звернень ОСОБА_22 до органу внутрішніх справ зазначений свідок неодноразово повідомляв про погрози з боку ОСОБА_20 з одночасною вимогою зміни показань в суді (т.2 а.с.69-81).

Аналізуючи доводи сторони захисту та сукупність досліджених доказів суд дійшов наступного.

Як вбачається із судово-медичного висновку період часу від моменту отримання ОСОБА_21 тяжкого тілесного ушкодження у виді колото-різаної рани правого стегна, з неповним пошкодженням стегнової вени і стегнової артерії, до його смерті склав від пари до декілька хвилин, а відтак, зазначене поранення спричинила особа, з якою останньою бився ОСОБА_21 перед збігом в сторону залізничного полотна.

У визначенні такої особи слід покластися на показання ОСОБА_24 , яка в цей момент ОСОБА_20 не бачила взагалі, та навпаки прямо вказує, що останнім із ОСОБА_21 конфліктував саме ОСОБА_19 , який також кинувся наздоганяти ОСОБА_21 .

ОСОБА_19 в суді, зокрема, пояснив, що, перебуваючи від місця бійки на відстані 10-15 метрів, підняв із землі декілька каменів та кинув їх в бік втікача, на що назустріч йому вискочив якийсь чоловік із сапою в руках та наказав усім стояти.

Щодо загальних рис зовнішності особи, яка наздоганяла ОСОБА_21 , показав в суді і свідок ОСОБА_29 . Незважаючи на не проведення впізнання за його участю слід визнати, що наведений свідком опис ознак також відповідає особі ОСОБА_19 , а не значно старших за віком ОСОБА_20 чи ОСОБА_22 .

В противагу викладеного інший очевидець події ОСОБА_22 вказує, що останнім, з ким бився ОСОБА_32 , є інший обвинувачений. Разом з тим, такі показання свідка не заслуговують на довіру через неспроможність ОСОБА_22 пояснити таку суттєву розбіжність між його первинними протилежними показаннями, наданими під час досудового розслідування.

До того ж з матеріалів звернень ОСОБА_22 про можливий неправомірний вплив на нього ОСОБА_20 вбачається не підтвердження цих доводів будь-яким об`єктивним доказом, джерелом походження якого не є сам ОСОБА_22 .

В автомобілі ОСОБА_19 , а також на його одязі було виявлено численні заплямування крові, походження якої не виключається як від загиблого, так і від обох обвинувачених. При цьому ОСОБА_19 в обґрунтування власної непричетності показав, що у нього йшла кровотеча із пошкодженого носа.

Проте зазначене спростовується висновком судово-медичної експертизи, згідно якої виявлені у ОСОБА_19 тілесні ушкодження у вигляді саден не мають жодного розташування в області голови.

Тобто факт існування кровотечі з носа, про яку згадує, окрім заінтересованого ОСОБА_19 лише ОСОБА_22 , показання якого вже сприйняті судом критично, є вкрай сумнівним.

З сукупності викладеного слід дійти висновку, що саме ОСОБА_19 є особою, яка востаннє билася з ОСОБА_33 та спричинила тому тяжке тілесне ушкодження.

Знаряддям спричинення цієї рани, відповідно до експертного висновку, а також показань свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_24 стосовно одних із останніх слів ОСОБА_21 був ніж, що мав лезо і обушок, а відтак слід також критично ставитися до відповідної частини показань ОСОБА_20 , як до припущення, про можливе спричинення поранення ОСОБА_19 залишком розбитої пляшки.

На думку суду, не знайдення знаряддя вчинення злочину, а також втрата органом досудового розслідування усіх вилучених з місць події та визнаних в якості речових доказів предметів, є недоліками в даному кримінальному провадженні, які істотно не впливають на доведення вини обвинувачених у вмінених їм діяннях та не спричинюють їх можливого виправдання.

Із сукупності викладених висновків та підстав суд критично оцінює невизнавальну позицію обвинуваченого ОСОБА_19 , що має на меті уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене.

Суд також не знаходить достатніх підстав для визнання перебування кожного із обвинувачених в стані необхідної оборони, оскільки: в момент спричинення ОСОБА_20 легкого тілесного ушкодження ОСОБА_21 намагався продовжити бійку не з ним, а із ОСОБА_19 (згідно показань ОСОБА_20 ); а в момент спричинення ОСОБА_19 тяжкого тілесного ушкодження у ОСОБА_21 вже було вибито палицю, тобто він був неозброєним (згідно показань ОСОБА_24 ).

Таким чином суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_19 та ОСОБА_20 наступних дій.

Близько 02 години 45 хвилин 09 серпня 2014 року ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , перебуваючи біля приміщення магазину та припаркованого автомобіля «Toyota Hiace», н/з НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Лиманна,17А, спільно вживали алкогольні напої, під час чого між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виникла бійка, яку через 1-2 хвилини було припинено ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та іншими присутніми дівчинами ОСОБА_23 і ОСОБА_24 .

В момент підняття ОСОБА_20 ОСОБА_19 із землі до них підбіг ОСОБА_21 з наміром продовжити бійку із ОСОБА_19 , у зв`язку із чим, ОСОБА_20 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_21 один удар рукою в область голови, чим спричинив визнане в якості легкого тілесного ушкодження садно обличчя.

Після зазначеного ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 покинули місце події, а ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 залишилися біля автомобіля.

Через незначний проміжок часу ОСОБА_21 повернувся до місця події, тримаючи в руках дерев`яну палицю з металевими цвяхами на її кінці. Оскільки ОСОБА_19 та ОСОБА_22 встигли відійти в сторону, а ОСОБА_20 залишився на місці, то ОСОБА_21 наніс останньому удар вказаною палицею в область голови, від чого той впав на землю.

В подальшому між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 знову розпочалася бійка, під час якої ОСОБА_19 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_21 декілька ударів руками в область голови, чим спричинив визнані в якості легких тілесних ушкоджень не менше 6 саден та 2 синців обличчя.

В наступному ОСОБА_19 зайшов за приміщення магазину, а ОСОБА_21 попрямував за ним, де ОСОБА_19 , діючи з аналогічних мотивів та умислом, наніс удар невстановленим колото-ріжучим предметом в праву сторону пахової області ОСОБА_21 , чим спричинив тому визнану в якості тяжкого тілесного ушкодження колото-різану рану правого стегна, з пошкодженням стегнової вени і стегнової артерії.

В наступний момент ОСОБА_21 , намагаючись втекти від ОСОБА_19 , побіг через залізничні колії та, пробігши близько 50 метрів, впав на проїзну частину дороги біля буд. АДРЕСА_3 , де від отриманого поранення помер.

У зв`язку із викладеним дії ОСОБА_19 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Дії ОСОБА_20 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинувачених судові витрати в сумі 884,52 грн, пов`язані з проведенням в провадженні судової-трасологічної експертизи, підлягають стягненню із ОСОБА_19 .

При призначенні ОСОБА_19 та ОСОБА_20 покарання, кожному окремо, суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували покарання, а також визнає в якості обставини, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує щодо обох обвинувачених дані про перше притягнення до кримінальної відповідальності на території України, а також позицію потерпілої про застосування суворого покарання за вчинене.

З урахуванням викладеного, наявності у ОСОБА_19 власної сім`ї, малолітньої дитини, офіційного працевлаштування, позитивних характеристик, а також факту невизнання ним своєї вини, суд вважає що зазначені обставини обумовлюють необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі та не дозволяють застосувати положення ст.ст.69,75 і 76 КК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_19 в період набрання вироком законної сили до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, відсутності у ОСОБА_20 власної сім`ї, наявності неофіційного працевлаштування, посередніх характеристик, а також факту визнання ним своєї вини, суд вважає що зазначені обставини обумовлюють необхідність призначення йому покарання у вигляді громадських робіт.

Разом з цим, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув строк два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, оскільки за його вчинення передбачено можливість призначення покарання більш м`яке, ніж позбавлення волі на строк не більше двох років.

Перебіг строку давності не зупинявся та не переривався, у зв`язку із чим слід визнати, що на момент постановлення вироку сплив строк давності вчиненого 09 серпня 2014 року ОСОБА_20 умисного легкого тілесного ушкодження, у зв`язку із чим він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення цього діяння.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів вирішити неможливо у зв`язку із їх втратою органом досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_19 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_19 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 09 серпня 2014 року до 11 серпня 2014 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 строком до 15 серпня 2019 року.

Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_19 залишати місце свого проживання в період з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати, ОСОБА_19 затримати та доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_19 рахувати з дня фактичного затримання для поміщення до установи відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_19 на користь держави судові витрати на суму 884 (вісімсот вісімдесят чотири) грн 52 коп.

ОСОБА_20 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК звільнити ОСОБА_20 від призначеного за ч.1 ст.125 цього Кодексу покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий

ОСОБА_1