Дата документу 13.08.2019 Справа № 336/4420/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1399/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/4420/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.262 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (дистанційно),

захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000209, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_20 (разом з доповненнями до неї) на ухвалу колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2019 року відносно ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187,ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а:

ухвалою колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2019 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_25 та його захисника ОСОБА_15 про повернення обвинувального акта.

Повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000209 за обвинуваченням ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, прокурору для його належного складання згідно вимог КПК України протягом розумного строку та усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, 13 червня 2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_25 та його захисник ОСОБА_15 заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Під час підготовчого судового засідання районний суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з наступних підстав.

В обвинувальному акті не зазначено яка саме зброя, необхідна для забезпечення вчинення нападів у складі банди, перебувала в розпорядженні ОСОБА_21 на момент утворення банди, що є порушенням вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України щодо необхідності доказування в кримінальному провадженні події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) і тим самим не витримано вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України, в частині підтвердження події набуття ОСОБА_21 зброї, а отже і організації ним саме озброєної банди.

Під час викладення фактичних обставин кримінального провадження не конкретизовано щодо яких осіб вони мали вчинити розбійний напад, чи на ТОВ «Охоронна фірма «Ваш гарант» та осіб, які би там знаходились чи на бухгалтера ОСОБА_28 в неї вдома.

В матеріалах обвинувального акта відсутні дані, які би свідчили про мотив та мету вчинення розбійного нападу на ОСОБА_28 біля її дому та підтверджували намір заволодіти майном останньої. В обвинувальному акті відсутня чітка вказівка на місце вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим для доказування в кримінальному провадженні події вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені неповно в частині встановлення об`єктивної сторони, безпосереднього об`єкту злочину, потерпілої особи, мети та мотиву вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, а формулювання обвинувачення ґрунтується на протирічних даних.

В обвинувальному акті відсутні анкетні відомості потерпілої особи (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) від злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, який інкримінується учасникам банди, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 291 КК України та свідчить про позбавлення вказаних осіб на участь у судовому процесі із метою реалізації наданих їм процесуальних прав потерпілих.

Крім того, в обвинувальному акті за епізодом кримінального правопорушення відносно нападу з метою заволодіння майном приватного підприємця ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою території підприємства, розташованого по АДРЕСА_1 містяться протирічні дані щодо особи потерпілого.

В обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в частині встановлення об`єктивної сторони, форми вини, мети та мотиву суперечать правовій кваліфікації кримінального правопорушення як злочину, передбаченого ч. 3 ст. 263 КК України.

Також в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в частині встановлення предмета злочину (за епізодами відносно потерпілих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 ) не конкретизовано.

В обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в частині встановлення об`єктивної сторони, форми вини, мети та мотиву суперечать правовій кваліфікації кримінального правопорушення як злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; формулювання обвинувачення по епізодам вчинення розбійних нападів на осіб, визнаних потерпілими, та по епізодам заволодіння транспортними засобами є неповним, оскільки не включає всіх кваліфікуючих ознак відповідних кримінальних правопорушень.

Крім того, в обвинувальному акті не знайшли правової оцінки фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, щодо наявності (або ж відсутності) в діях ОСОБА_11 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 та ОСОБА_26 злочинів, передбачених ст. 353 КК України, а саме самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, пов`язане з використанням форменого одягу чи службового посвідчення працівника правоохоронного органу та ст. 358 КК України, а саме підроблення документів та використання завідомо підробленого документа.

Також районний суд зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, оскільки всупереч ч. 3 ст. 283 КПК України у Розділі І вказаного реєстру відсутні дані щодо внесення прокурором відомостей про закінчення досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також інші обов`язкові дані, а саме: перелік надання прокурором доручення слідчому на повідомлення про всі проведені відносно осіб негласних слідчих (розшукових) дій; складання протоколу та осіб про доступ до матеріалів досудового розслідування; повідомлення осіб кримінального провадження про відсутність чи наявність у сторін речових та інших доказів; складання обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000209 від 28.08.2015 року; складання матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000209 від 28.08.2015 року; відсутні дата та час надходження заявлених клопотань на стадії досудового розслідування сторони захисту; відсутні дані щодо надходження клопотань обвинувачених та їх захисників щодо не розкриття сторонам речових доказів, оскільки речові докази до теперішнього часу не відкриті сторонам, що також унеможливлює призначення кримінального провадження до розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що слідчим були допущені грубі порушення вимог ст. 291 КПК України (не дотримано вимоги п.п. 3, 5 ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України), які перешкоджають призначенню справи до розгляду без порушення права обвинувачених на захист, а також прав потерпілих осіб у даному провадженні, тому прийшов до висновку про повернення обвинувального акта прокурору.

В апеляційній скарзі (разом з доповненнями до неї) прокурор вважає ухвалу суду незаконною та невмотивованою внаслідок істотного порушення судом кримінального процесуального закону, який підлягав застосуванню, його не точного тлумачення, а також у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Апелянт звертає увагу на те, що Запорізьким апеляційним судом вже вирішувалось питання про повернення обвинувального акта Жовтневим районним судом м. Запоріжжя. Зазначає, що в порушення положень кримінального процесуального закону, в підготовчому судовому засіданні 12.07.2019 року секретар судового засідання не доповів суду про неявку в підготовче засідання потерпілих та їх представників у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та не повідомив причини неприбуття вказаних осіб. Водночас, думка учасників процесу, під час проведення підготовчого засідання щодо його можливості проведення без участі потерпілих, явка яких є обов`язковою, судом взагалі не з`ясовувалась. Тобто, підготовче засідання проведено судом за відсутності потерпілих та за відсутності будь-яких даних щодо причин їх неявки та належного повідомлення про місце, дату та час слухання справи. Вказує, що фактично підготовче судове засідання у кримінальному провадженні проведено по суті 12.07.2019 року, чим порушено вимоги ст.ст. 134, 314, 342 КПК України. Вважає, що суд, повертаючи обвинувальний акт, вийшов за межі своїх повноважень у підготовчому судовому засіданні, оскільки, виконуючи вимоги ст. 314 КПК України, що регламентує порядок проведення судом підготовчого судового засідання за пред`явленим обвинуваченням, на даній стадії судового розгляду суд не вправі давати будь-яку оцінку формулюванню обвинувачення та викладу фактичних обставин (які прокурор вважає встановленими та доведеними згідно обвинувального акта), в тому числі, щодо повноти і правильності пред`явленого обвинувачення. Таким чином, суд під час підготовчого судового засідання вийшов за межі питань, які розглядаються судом у підготовчому засіданні та розпочав дослідження умислу обвинувачених, обставини вчинення злочину, тим самим фактично розпочавши аналіз і оцінку доказів у провадженні, не дивлячись на те, що на даній стадії процесу суд першої інстанції не має права встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду. Крім того, суд ухвалюючи вказане рішення не взяв до уваги, що в результаті дослідження доказів під час судового розгляду, прокурор має право змінити обвинувачення або відмовитись від підтримання державного обвинувачення, а тому доводи суду, є передчасними, оскільки прокурором було зазначено ті відомості, які він вважає встановленими. Відповідно до вимог ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Лише за результатами судового розгляду відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави із зазначенням мотивів, з яких суд вказує формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, відкидає докази обвинувачення, тощо, але не під час винесення ухвали за результатами підготовчого засідання. Вказані обставини свідчать про небажання суду першої інстанції розглядати обвинувальний акт, а також про формальний підхід у здійсненні правосуддя з боку судді, визначеного автоматизованою системою, що веде до негативних наслідків, а саме безпідставного затягування строків судового розгляду кримінального провадження, а також порушення прав потерпілого на доступ на правосуддя, що призведе до підриву засад правосуддя. Тому, за відсутності достатніх підстав для повернення обвинувального акта прокурору, суд не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме не призначив судовий розгляд на підставі обвинувального акта та не вжив заходів щодо проведення підготовки до судового розгляду. Крім того, істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства України, які перешкоджають призначенню обвинувального акта до судового розгляду відсутні.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу районного суду та повернути обвинувальний акт до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для розгляду в порядку ст.ст. 314-316 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який прохав задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні (разом з доповненнями до неї); представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні (разом з доповненнями до неї); обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги (разом з доповненнями до неї); захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , які також заперечували проти задоволення апеляційної скарги (разом з доповненнями до неї); перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні (разом з доповненнями до неї) підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, з підстав того, що з точки зору суду, з нього не вбачається, що слідчий в повній мірі виклав фактичні обставини кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення, описова частина носить протиріччя, а отже неконкретизована, містяться протирічні дані щодо особи потерпілих, тощо, є безпідставними.

Суду при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта з підстав невідповідності обвинувального акта положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як було зазначено апелянтом, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинувачених, потерпілих, місце їх проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинувачених у його вчиненні, викладено чітко і конкретно для його повного розуміння, що спростовує висновок суду про наявність протиріч, а отже і неконкретність обвинувачення.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Фактичною підставою для повернення обвинувального акта послугувало те, що обвинувальний акт не містить викладу всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, не встановлено і не зазначено, яка саме зброя, необхідна для забезпечення вчинення нападів у складі банди, перебувала в розпорядженні ОСОБА_21 на момент утворення банди; під час викладення фактичних обставин кримінального провадження не конкретизовано щодо яких осіб вони мали вчинити розбійний напад, чи на ТОВ «Охоронна фірма «Ваш гарант» та осіб, які би там знаходились чи на бухгалтера ОСОБА_28 в неї вдома; в обвинувальному акті відсутні дані, які би свідчили про мотив та мету вчинення розбійного нападу на ОСОБА_28 біля її дому та підтверджували намір заволодіти майном останньої, в акті відсутня чітка вказівка на місце вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим для доказування в кримінальному провадженні події вчинення кримінального правопорушення, в частині встановлення об`єктивної сторони, форми вини, мети та мотиву суперечать правовій кваліфікації кримінального правопорушення як злочину, передбаченого ч. 3 ст. 263 КК України; не конкретизовані фактичні обставини кримінального правопорушення, в частині встановлення предмета злочину (за епізодами відносно потерпілих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 ); в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, в частині встановлення об`єктивної сторони, форми вини, мети та мотиву суперечать правовій кваліфікації кримінального правопорушення як злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; формулювання обвинувачення по епізодам вчинення розбійних нападів на осіб, визнаних потерпілими, та по епізодам заволодіння транспортними засобами, є неповними, оскільки не включає всіх кваліфікуючих ознак відповідних кримінальних правопорушень; в обвинувальному акті не знайшли правової оцінки фактичні обставини кримінальних правопорушень, щодо наявності (або ж відсутності) в діях ОСОБА_11 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 та ОСОБА_26 злочинів, передбачених ст. 353 КК України, а саме самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, пов`язане з використанням форменого одягу чи службового посвідчення працівника правоохоронного органу та ст. 358 КК України, а саме підроблення документів та використання завідомо підробленого документа, а тому обвинувачення є неконкретним, і, як наслідок, істотно впливає на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на захист, а також невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України.

Однак, суд першої інстанції вдався до аналізу обставин, які підлягають з`ясуванню лише під час судового розгляду кримінального провадження по суті, а повертаючи обвинувальний акт прокурору вказав підставу, для такого повернення, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом, що є неприпустимим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про оцінку доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, під час якого, у разі встановлення обставин, які тягнуть за собою явну недопустимість доказів, районний суд вправі прийняти судове рішення у відповідності до норм кримінального процесуального закону.

З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і висунуте ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 обвинувачення, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо них в судовому засіданні, де це обвинувачення і повинне доводитися стороною обвинувачення.

Крім того, невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України.

Що ж стосується правильності даних щодо особи потерпілого ОСОБА_29 , то такі дані можливо з`ясувати і під час розгляду справи по суті без повернення обвинувального акта прокурору.

Отже, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної вагомої підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбачених ст. 291 КПК України, і яка б унеможливлювала розглянути справу на підставі, складеного прокурором обвинувального акта.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав, не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_20 (разом з доповненнями до неї) задовольнити.

Ухвалу колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2019 року, якою задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_25 та його захисника ОСОБА_15 про повернення обвинувального акта та повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000209 за обвинуваченням ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, прокурору для його належного складання згідно вимог КПК України протягом розумного строку та усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4