Справа № 346/4653/17
Провадження № 11-кп/4808/167/19
Категорія ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000318 за апеляційною скаргою представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту з відбуттям на гаупвахті.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ухвалено не обирати.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_11 100000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1779 грн. 66 коп. витрат на проведення судових експертиз.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за таких обставин.

Так, 26 березня 2017 року приблизно о 20 год. 40 хв. в умовах сутінків обвинувачений, керуючи автомобілем «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Р-24 сполучення «Татарів-Кам`янець-Подільський» в с. В.Вербіж, Коломийського району по вул. Т.Шевченка в напрямку м. Коломия не обрав безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка рухалася в попутному напрямку по краю проїзної частини дороги.

При цьому, ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, свідоцтво про право спільної часткової власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон;

г) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

п.2.3. відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.10 - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10. Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карети швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити , він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи від 12.07.2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому лобкової та сідничної кістки зліва зі зміщенням відламків, перелом головки правої стегнової кістки із зміщенням відломків, перелом лівої ключиці із зміщенням відломків, закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, рана голови та рана в ділянці лівого стегна. Тілесні ушкодження: перелом лобкової та сідничної кістки зліва зі зміщенням відламків, перелом лівої ключиці із зміщенням відломків відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 вважає, що суд формально підійшов до розгляду цивільного позову, не залучив до розгляду справи цивільного відповідача ПрАТ «СК Уніка», не дослідив документальні докази, надані цивільним позивачем на підтвердження понесених нею витрат на лікування, протезування та реабілітацію, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в частині цивільного позову, а тому такий вирок в частині розгляду цивільного позову підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційних доводів представник посилається на те, що суд повинен був стягнути спричинену потерпілій шкоду з цивільного відповідача страхової компанії ПрАТ «Уніка», оскільки саме у цій компанії було застраховано цивільну відповідальність володільця транспортного засобу, причетного до ДТП, ОСОБА_13 згідно договору страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів №010154/4430/2013359 від 19.11.2016 року. Відповідно до п.4 умов вказаного договору страхова сума (ліміт відповідальності) одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200000 гривень. Страховий випадок (ДТП) настав в межах дії вказаного договору. Крім того, відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і оплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Також звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/180006/15-ц (провадження №14-176цс18), відповідно до якого страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Вважає, що цивільний позов потерпілої в частині матеріального відшкодування слід задовольнити в розмірі документально підтверджених витрат на медикаменти, придбані за час лікування та реабілітації.

Просить прийняти рішення, яким скасувати вирок Коломийського міськрайонного суду по обвинуваченню ОСОБА_8 в частині цивільного позову та прийняти нове рішення, яким стягнути із цивільного відповідача ОСОБА_8 500000 грн. відшкодування моральної шкоди; стягнути з співвідповідача ПрАТ «Уніка» на користь ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди в розмірів 39785,20 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін;

- представник цивільного позивача ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, який йому інкримінується, правильність кваліфікації дій та призначене покарання не оскаржуються, а тому вирок суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 висловив свою незгоду з оскаржуваним вироком в частині вирішення цивільного позову, відтак вирок суду переглядається саме в цій частині.

Згідно приписів ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У ч. 1 ст. 368, ч. 3, 4 ст. 374 КПК України, передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

При цьому, суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням та шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Суд першої інстанції встановив, що шкоду потерпілій ОСОБА_11 було завдано внаслідок грубого порушення обвинуваченим ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, у результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Статтею 3 Закону України № 1961-IV від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і для захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно приписів статей 22, 29 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, ухваленому в постанові 4 липня 2018 року (Справа № 755/18006/15-ц провадження № 14-176 цс 18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з копії договору страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів №010154/4430/2013359 від 19.11.2016 року вбачається, що ПрАТ «СК Уніка» застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_13 перед третіми особами, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка б сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за цим договором (полісом).

Разом з тим, суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов у кримінальному провадженні, в порушення вказаних вище вимог Закону, не перевірив, чи був укладений із страховиком договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, яким керував обвинувачений. Не з`ясував обставини щодо страховика завдавача шкоди, лімітів відповідальності страховика, можливість притягнення як співвідповідача відповідної страхової компанії, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухваленню законного та обґрунтованого рішення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч.1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінального процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

Колегія суддів враховує, що відповідно до практики Верховного суду вирок суду може бути скасовано в частині в вирішення цивільного позову, з призначенням нового судового розгляду у частині вирішення цивільного позову (Справа № 712/2689/17 провадження № 51-4381 км18, Справа №187/291/17 провадження №51-274км17).

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження в частині вирішення цивільного позову, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення цивільного позову і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в цій частині в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2019 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5