н/п 1-кп/953/1052/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003627 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, Харківської області, громадянки України, не заміжньої, яка має дитину 2005 р.н., із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судима,
у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
07 серпня 2019 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу власниці помешкання, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрала зі столу в одній з житлових кімнат вказаної квартири планшет Lenovo Tab A7-30, вартість якого згідно з висновком судовотоварознавчої експертизи №2876/19 від 23.08.2019 року складає 970,00 грн., належний ОСОБА_5 , після чого покинула місце вчинення злочину разом з викраденим майном, в подальшому обернувши вказане майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та дала суду правдиві показання про обставини вчинення нею злочину, а саме, що вона у час, який зазначено в обвинувальному акті, перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , розуміючи, що вчиняє злочин і скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає та не маючи перешкод, керуючись корисливими мотивами, взяла планшет, який належить ОСОБА_5 , після чого покинула місце скоєння злочину, набутим розпорядилась на власну користь. У скоєному щиросердно розкається, просить суворо не карати. Цивільний позов потерпілої визнала у повному обсязі.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надала заяву, якою просила слухання справи проводити за її відсутності, покарання просила призначити на розсуд суду, підтримала свій заявлений позов, просила суд його задовольнити.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, її показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченої та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченою, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченої; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваної, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваної та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченої.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) і її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до злочину середньої тяжкості, особу винної, яка в силу ст. 89 КК України не судима, на період скоєння інкримінованого їй злочину офіційно не працювала, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.
На підставі ст. 66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченій, суд враховує щире каяття обвинуваченої у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні нею своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченої, згідно з положеннями статті 67 КК України, судом не встановлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів призначення їй покарання у вигляді громадських робіт у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою вона обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, оскільки на думку суду призначення їй більш суворого покарання не буде відповідати меті покарання, оскільки обвинувачена в силу ст. 89 КК не судима, має стійкі соціальні зв`язки, щиро розкаялась у скоєному, тяжкі наслідки від вчинення злочину відсутні.

Суд вважає зазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування цієї міри покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, що також підтверджується її поведінкою після вчинення злочину, її критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Судові витрати по справі відсутні.
При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить із такого.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

У зв`язку з викладеним, цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченої матеріального збитку, завданого злочином, заявлений потерпілою ОСОБА_5 на суму 970,00 грн. підлягає задоволенню.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376,395 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 грошову суму за заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 970,00 грн.

Речові докази коробку від викраденого планшету Lenovo Tab A7-30, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили залишити останній за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя ОСОБА_1