Справа № 317/3689/18
№/п 1-кп/317/160/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000820 від 21 червня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Берегове, Мелітопольського району, Запорізької області, українки, громадянки України, освіта середня, працевлаштована на посаді молодшої медичної сестри КП «Міська лікарня №3», не одруженої, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , мешкаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 18.06.2018 р. приблизно о 13-00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні літньої кухні розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, умисно, таємно викрала мобільний телефон марки «Lenovo A390» вартість якого, згідно висновку експерта № 2821/18, становить766,66 грн., який належить потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинила останній матеріальний збиток на вищевказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснила, що в середині червня 2018 року, біля обіду, до неї до доми прийшла ОСОБА_5 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Також разом з ОСОБА_5 , прийшла ОСОБА_6 . Через певний проміжок часу, обвинувачена почала випроваджувати потерпілу зі свого будинку, в свою чергу потерпіла, через те, що була у сані алкогольного сп`яніння впала, та розсипала свої речі, які у неї були у пакеті. Після чого, потерпіла зібрала свої речі та разом зі ОСОБА_7 пішла. Пізніше, через кілька днів, обвинувачена знайшла під диваном мобільний телефон, та здогадалась, що він належить ОСОБА_5 , однак вирішила його продати, та відповідно продала ОСОБА_8 , своїй односельчанці. Провину у вчиненні крадіжки не визнає.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що приблизно 18-19 червня 2018 року, разом зі ОСОБА_9 , прийшли до обвинуваченої ОСОБА_4 у якої перебували декілька годин, після чого пішли до ОСОБА_10 , а через кілька годин потерпіла виявила пропажу мобільного телефону. Оскільки знайти його не вдалось, то мати потерпілої викликала поліцію та повідомила про те, що телефон викрали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , суду повідомила, що вона є матір`ю потерпілої. Крім того зазначила, що приблизно у червні 2018 року вона разом з донькою працювала на зборці врожаю малини в с. Мар`ївка. Після збирання врожаю вони з донькою приїхали до с. Смоляне, де розстались, свідок пішла на іншу роботу, це було приблизно о 12-00 год. початок 13-ї години. З донькою вона зустрілась того ж дня приблизно біля 14-00 год., при цьому донька повернулась побита, з подряпинами на обличчі, та повідомила, що її побив ОСОБА_12 , який є співмешканцем обвинуваченої. Також донька повідомила, що у неї відсутній мобільний телефон та попросила піти до ОСОБА_10 за телефоном, оскільки вважала, що забула його там на зарядці. Однак телефон знайти не вдалось, після чого вирішили викликати поліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що в середині червня 2018 року біля 14-00 год. вона прийшла до кіоску в с. Смоляне, де зустріла ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та її співмешканця ОСОБА_15 , які вживали алкогольні напої. Потім свідок з ОСОБА_5 пішли до ОСОБА_4 попросити у останньої шльопанці. Перебуваючи у ОСОБА_4 між нею та ОСОБА_5 виникла сварка та вони трохи побились. У ОСОБА_5 в руках був пакет, який випав та з нього висипались речі, які ОСОБА_5 позбирала та вони пішли.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Однак свідки обвинувачення у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, клопотань про вжиття заходів для забезпечення прибуття свідків заявлено не було.

Крім того в судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази:

-витяг з ЄРДР № 0000820 від 21.06.2019 р. згідно до якого вбачається, що 21.06.2019 р. були внесені відомості за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 69);

-протокол огляду від 09.10.2018 р. з фототаблицею, відповідно до якого об`єктом огляду є мобільний телефон «Lenovo A390», виданий ОСОБА_16 (а.с. 73-75);

-заява ОСОБА_16 про добровільну видачу мобільного телефону «Lenovo A390» (а.с. 76).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Однак дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, потерпілу та обвинувачену суд приходить до висновку, про те, що обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки суду не надано жодного переконливого доказу, що ОСОБА_4 вчинила крадіжку належного потерпілій ОСОБА_5 мобільного телефону, а так само прокурором не спростовано доводів потерпілої про те, що вказаний мобільний телефон вона знайшла у себе вдома, після того, як потерпіла впала та розсипала свої речі.

Таким чином в ході розгляду справи судом встановлено, що в період часу з 18.06.2018 р. до 20.06.2018 р., знаходячись в приміщенні літньої кухні розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 знайшла мобільний телефон марки «Lenovo A390» вартість якого, згідно висновку експерта № 2821/18, становить766,66 грн., та знаючи про те, що вказаний мобільний телефон належить потерпілій ОСОБА_5 , привласнила його та в подальшому продала.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 193 КК України як незаконне привласнення особою такого, що випадково опинилося у неї, чужого майна.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв злочини невеликої степені тяжкості. Разом з тим, вона фактично визнала себе винною, розкаявся в скоєному, що в свою чергу суд відносить до обставин які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

З огляду на вищевикладене, а також особу обвинуваченої, яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, не одружена, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, суд приходить до висновку, що їй необхідно призначити покарання, яке буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, у вигляді громадських робіт. При цьому вважає необхідним обмежитись мінімальним строком покарання, оскільки це буде сприяти виправленню засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до ст.. 50 КК України.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням складає 766,66 грн..

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 193 КК України і призначити їй покарання у вигляді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Lenovo A390», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити їй за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1