Справа № 603/405/19
Провадження № 1-кп/603/112/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000061 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2019 року,
про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіти вищої, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
20.05.2019 року близько 01 год 00 хв, перебуваючи біля магазину «Калина», що знаходиться за адресою: вул.Центральна 7 с.Горожанка Монастириського району Тернопільської області, в ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна із вказаного магазину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння крадіжки, ОСОБА_3 20.05.2019 року близько 01 год 00 хв, діючи таємно, умисно, переслідуючи корисливі цілі з метою особистого збагачення, перебуваючи біля магазину «Калина», що знаходиться за адресою: вул.Центральна 7 с.Горожанка Монастириського району Тернопільської області, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, його дії не будуть помічені сторонніми особами, підійшов із протилежної центрального входу магазину сторони до дерев`яного вікна. Пошкодивши шибу вказаного вікна та відігнувши металеву решітку на ньому, проник в приміщення магазину. В подальшому перебуваючи в торговому залі, із шухляди прилавку викрав грошові кошти в сумі 613 грн.
Викравши вказане майно, ОСОБА_3 залишив місце скоєння злочину та отримав можливість розпорядитися вказаними грошовими коштами на власний розсуд.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 613 грн.
Такі дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка, поєднана з проникненням в приміщення.
10.09.2019 року між прокурором Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області юристом першого класу ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , з іншого боку укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Окрім цього, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України передбачено звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку тривалістю 1 (один) рік з покладенням обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, зазначивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 10.09.2019 року і призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
За змістом угоди, яку було надано до суду, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , також узгоджене покарання за скоєний злочин із звільненням від його відбування з випробуванням.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за скоєний злочин із звільненням від його відбування з випробуванням відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Окрім цього, потерпілий ОСОБА_6 в приміщенні Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000061 від 20.05.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 10.09.2019 року угоди про визнання винуватості та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
До обвинуваченого були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання, в зв`язку з чим строк дії запобіжного заходу суд продовжує до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.
Відповідно до ст. 124 КПК України, у матеріалах кримінального провадження є процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме:
-судово-дактилоскопічної експертизи №1.4-355/19 від 21.05.2019 року в сумі 1256 грн 08 коп., які підлягають стягненню в користь держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 вересня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 20.05.2019 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10 вересня 2019 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертиз, а саме за:
-судово-дактилоскопічну експертизу №1.4-355/19 від 21.05.2019 року в сумі 1256 (тисячу двісті п`ятдесят шість) грн 08 коп.
Речові докази:
-дорожня сумка чорного кольору з сірими та оранжевими вкладками, що знаходиться в камері зберігання речових доказів, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 ;
-грошові кошти в сумі 36 грн та 613 грн., що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 ;
-8 пляшок із коньяками, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити в користуванні ОСОБА_6 .
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання, залишити попереднім до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1