ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2541/19 Справа № 192/1168/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року про відмову у задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ашахабад Туркменістану,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Відмовляючи у задоволені вказаного клопотання суд першої інстанції зазначив, що 22 квітня 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська вже було відмовлено в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, при цьому дана ухвала суду набрала законної сили, а тому повторний розгляд клопотання з цього самого питання щодо цієї особи, яка була засуджена за тяжкий злочин до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, не може мати місце раніше як через рік з дня винесення попередньої ухвали суду про відмову.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що засуджений дійсно відбув 2/3 покарання, за період перебування в колонії характеризується задовільно, працевлаштований, допустив 3 порушення, які погашені за плином часу, має одне заохочення. Вказує, що засуджений зробив значний прогрес у напрямку виправлення та відсутні обгрунтовані підстави для його подальшого відбування покарання у місцях позбавлення волі. Зазначає, що засуджений має третю групу інвалідності.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник та засуджений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України та ч. 7 ст. 154 КВК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 04 вересня 2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна.

Відповідно до положень ст. 12 КК України ОСОБА_7 вчинено злочин середньої тяжкості та два тяжкі злочини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 23 липня 2014 року по 06 жовтня 2014 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як слідує з матеріалів провадження 22 квітня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було відмовлено в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, при цьому дана ухвала суду набрала законної сили 03 травня 2019 року, а клопотання захисником ОСОБА_8 подано 12 червня 2019 року шляхом надсилання листа Укрпоштою та отримано Солонянським районним судом Дніпропетровської області 25 червня 2019 року, тобто раніше ніж через 1 рік з дня винесення ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2019 року.

Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , оскільки повторний розгляд клопотання з цього самого питання щодо цієї особи, яка була засуджена за тяжкий злочин до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, не може мати місце раніше як через рік з дня винесення попередньої ухвали суду про відмову.

З огляду на вищевикладене доводи захисника не спростовують висновки суду першої інстанції про неможливість задоволення поданого захисником клопотання, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року про відмову у задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4