У Х В А Л А
25.11.2019 Справа №607/18092/19

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

провівши у приміщенні суду в м. Тернополі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0001640 від 03.06.2019р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ТМШРБП «Міськшляхрембуд» - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення підготовчого судового засідання за клопотанням прокурора, що не заперечено обвинуваченим, його захисником та представником потерпілого, для забезпечення участі в судовому засіданні потерпілих, які не з`явилися в судове засідання за відсутності доказів їх належного повідомлення, суд постановив відкласти підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

За ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, звертаючи увагу на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого вказаного запобіжного заходу і тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення.
В підготовчому судовому засіданні захисник та обвинувачений заявили усне клопотання, в якому просять змінити раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на ті обставини, що заподіяна шкода потерпілим частково відшкодована, не подано доказів можливості вчинення обвинуваченим на потерпілих чи свідків тиску з метою зміни показів, ОСОБА_3 визнає свою провину у вчинених кримінальних правопорушеннях, а також просять прийняти дані відносно особи обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_3 є одруженим, має на утримання двох малолітніх дітей, а здійснювати їх догляд є утруднений, оскільки їх матір постійно працює.
Суд, заслухавши клопотання захисника, яке підтримане обвинуваченим про зміну запобіжного заходу з підстав, наведених в судовому засіданні, думку прокурора, який заперечив відносно клопотання захисника та просить задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , представника потерпілого, який при вирішенні заявлених клопотань покладається на думку суду, приходить до наступного висновку.
Як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 16 липня 2019 року та неодноразово продовжувався, враховуючи тяжкість вчинення останнім кримінального правопорушення, покарання, яке може бути за даним кримінальним правопорушення, для уникнення виникнення ризиків у кримінальному провадженні, які суд вважав наявними.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летель проти Франції» від 26.06.1991р. зазначив, що «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виняткову міру запобіжного заходу протягом певного часу». Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Тому, враховуючи зазначені обставини, вказані слідчим у клопотанні наявні ризики, які підтриманні в судовому засіданні прокурором та встановленні при їх розгляді слідчим суддею, відносно ОСОБА_3 і був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який відповідав обставинам вчиненого кримінального правопорушення, на етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовував таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість. ОСОБА_3 перебуває під вартою більше чотирьох місяців, судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_3 не призначався через неприбуття потерпілих.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою (в даному випадку обмеження прав) обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно, а необхідно дослідити і довести серйозність пред`явлених обвинувачень, обґрунтованість підозри, ризик ухилення та перешкоди здійсненню правосуддя, а згідно п. 3 ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод зі спливом часу перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання під вартою (рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Доронін проти України (п. 63), «Сергій Волосюк проти України».

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобового або у певний період доби.

Приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який хоч є особою, раніше судимою, проте встановлено, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, одружений, на утриманні якого перебувають двох малолітніх дітей 2016 та 2017 років народження, враховуючи при цьому тривалий термін перебування ОСОБА_3 під вартою, не розпочаття судового розгляду у даному кримінальному провадження через виключну неявку потерпілих, а тому, незважаючи на тяжкість вчинення інкримінованого йому діяння, суд вважає, що виникнення наявних ризиків у даному кримінальному провадженні та належне дотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків можливо забезпечити більш м`яким запобіжним заходом.

Таким чином, суд вважає за доцільне змінити раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю його відбуття в АДРЕСА_1 , із покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків терміном до 60 діб, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання прокурора про продовження терміну тримання ОСОБА_3 під вартою, та з підстав, які були встановленні в судовому засіданні щодо виклику потерпілих відкласти підготовче судове засідання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 201, 315, 315, 376, розділом ІІ КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 25.11.2019р. про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 , яке підтримане обвинуваченим ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Змінити раніше застосований під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло, що в АДРЕСА_1 , у період з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності), звільнивши обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти із залу суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.(за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності); прибувати до прокурора у даному кримінальному провадженні та суду на першу вимогу; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; не спілкуватися із потерпілими, а також із свідками; здати на зберігання документи для виїзду за кордон (за наявності); носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 22 січня 2020 року.
Відкласти підготовче судове засідання у кримінальному провадженні до 15 січня 2020 року на 10 год. 00 хв. і повідомити сторін та учасників кримінального провадження.

Копії ухвали вручити захиснику, прокурору, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення і обвинуваченому.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1