В И Р О К
іменем України
Справа № 126/1738/19

Провадження № 1-кп/126/356/2019

"27" вересня 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження № 0000349 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бершадь Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, працюючої, заміжньої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою отримання прибутку, всупереч вимогам ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, діючи з наміром на здійснення незаконних операцій з брухтом чорних металів, не маючи відповідної державної реєстрації, як суб`єкта господарської діяльності та спеціального дозволу (ліцензії) на право на здійснення операцій з металобрухтом, отримання якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року, з метою отримання неконтрольованого державного прибутку, з весни 2019 року пристосувала подвір`я будинку по АДРЕСА_1 , де вона проживає, для прийому металобрухту. Обладнавши вказане подвір`я металевими стаціонарними вагами, 1964 року випуску без номера, тим самим ОСОБА_4 організувала пункт прийому, схову та збуту металобрухту. Після цього неодноразово, починаючи з весни 2019 року за вищевказаною адресою, не складаючи відповідних актів прийому, ОСОБА_4 скуповувала брухт чорних металів у різних громадян, від яких не вимагала документи що посвідчують особу, за що плату проводила готівкою згідно встановленої нею ціни з подальшим зберіганням металобрухту на території вищезазначеного подвір`я та маючи на меті здійснити його перепродаж за більш високою ціною щоб отримати прибуток, тобто з метою отримання матеріальної вигоди. З корисливих мотивів ОСОБА_4 організувала незаконний пункт прийому металобрухту, де систематично здійснювала оплатні операції з брухтом чорних металів. В подальшому ОСОБА_4 , будучи обізнаною про те, що для здійснення операцій з брухтом металів потрібно мати державну реєстрацію або спеціальний дозвіл (ліцензію), 05.07.2019 року перебуваючи на території подвір`я по АДРЕСА_1 придбала у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 брухт чорного металу, за який заплатила грошові кошти в сумі 250 грн. Крім того, весною 2019 року ОСОБА_4 придбала в ОСОБА_7 брухт чорного металу, заплативши йому грошові кошти в сумі 35 грн. Вказаний незаконно придбаний брухт чорного металу ОСОБА_4 зберігала на території власного подвір`я за вищевказаною адресою з метою подальшої реалізації його за більш високою ціною, тим самим здійснивши незаконні операції з брухтом чорного металу. 24.07.2019 року в ході проведення обшуку господарства ОСОБА_4 було виявлено та вилучено брухт чорного металу загальною вагою 1083 кг, який ОСОБА_4 неодноразово за вищевказаною адресою скуповувала у різних громадян та зберігала на території свого домогосподарства та металеві стаціонарні ваги 1964 року випуску на 500 кг, за допомогою яких ОСОБА_4 зважувала брухт чорних металів, після чого діяльність її було припинено.

30.07.2019 року між прокурором Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000349, та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі її захисника адвоката ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст. 213 КК України. Обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 213 КК України у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 213 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченій, суд враховує, що вона щиро кається.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою отримання прибутку, всупереч вимогам ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, діючи з наміром на здійснення незаконних операцій з брухтом чорних металів, не маючи відповідної державної реєстрації, як суб`єкта господарської діяльності та спеціального дозволу (ліцензії) на право на здійснення операцій з металобрухтом, отримання якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року, з метою отримання неконтрольованого державного прибутку, з весни 2019 року пристосувала подвір`я будинку по АДРЕСА_1 , де вона проживає, для прийому металобрухту. Обладнавши вказане подвір`я металевими стаціонарними вагами, 1964 року випуску, без номера, тим самим ОСОБА_4 організувала пункт прийому, схову та збуту металобрухту. Після цього неодноразово, починаючи з весни 2019 року за вищевказаною адресою, не складаючи відповідних актів прийому, ОСОБА_4 скуповувала брухт чорних металів у різних громадян, від яких не вимагала документи, що посвідчують особу, за що плату проводила готівкою згідно встановленої нею ціни з подальшим зберіганням металобрухту на території вищезазначеного подвір`я та маючи на меті здійснити його перепродаж за більш високою ціною щоб отримати прибуток, тобто з метою отримання матеріальної вигоди. З корисливих мотивів ОСОБА_4 організувала незаконний пункт прийому металобрухту, де систематично здійснювала оплатні операції з брухтом чорних металів. В подальшому ОСОБА_4 , будучи обізнаною про те, що для здійснення операцій з брухтом металів потрібно мати державну реєстрацію або спеціальний дозвіл (ліцензію), 05.07.2019 року перебуваючи на території подвір`я по АДРЕСА_1 придбала у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 брухт чорного металу, за який заплатила грошові кошти в сумі 250 грн. Крім того, весною 2019 року ОСОБА_4 придбала в ОСОБА_7 брухт чорного металу, заплативши йому грошові кошти в сумі 35 грн. Вказаний незаконно придбаний брухт чорного металу ОСОБА_4 зберігала на території власного подвір`я за вищевказаною адресою з метою подальшої реалізації його за більш високою ціною, тим самим здійснивши незаконні операції з брухтом чорного металу. 24.07.2019 року в ході проведення обшуку господарства ОСОБА_4 було виявлено та вилучено брухт чорного металу загальною вагою 1083 кг, який ОСОБА_4 неодноразово за вищевказаною адресою скуповувала у різних громадян та зберігала на території свого домогосподарства та металеві стаціонарні ваги, 1964 року випуску, на 500 кг, за допомогою яких ОСОБА_4 зважувала брухт чорних металів, після чого діяльність її було припинено.

Ці дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 213 КК України, як здійснення прийому брухту чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 30 липня 2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та призначити їй покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З речових доказів: металевих вагів 1964 року випуску тоннажністю до 500 кг та брухту чорних металів загальною вагою 1083 кг, на які ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 26.07.2019 року накладено арешт та поміщено до кімнати зберігання речових доказів Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області скасувати арешт та конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_9