ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1545/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000895 від 10.09.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 301 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.301 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Захисник ОСОБА_4 просив повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. В обґрунтування необхідності повернення обвинувального акту прокурору захисник зазначив, що обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, яке не відповідає правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення та містить інші суттєві недоліки, які унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту та про які захисник зазначив в письмовому клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 підтримав захисника ОСОБА_4 щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачені підтримали своїх захисників.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення, а також виклад фактичних обставин інкримінованого правопорушення не узгоджуються із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення. Так, відповідно до правової кваліфікації кримінального правопорушення, всім обвинуваченим інкримінується виготовлення та розповсюдження предметів порнографічного характеру, тоді як у формулюванні обвинувачення та у викладі фактичних обставин інкримінованого правопорушення зазначено про вчинення обвинуваченими виготовлення та розповсюдження предметів - відеопродукції порнографічного характеру, тобто фактично ототожнено поняття предмета та відеопродукції порнографічного характеру, проте в класифікації злочину за ст. 301 КК України виготовлення та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру відноситься до самостійної кваліфікуючої ознаки злочину, яка визначена в ч.2 ст. 301 КК України, та така кваліфікуюча ознака відповідно до правової кваліфікації злочину, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України обвинуваченим не інкримінована. Зазначена обставина свідчить про неконкретність обвинувачення в частині посилання на наявність кваліфікуючої ознаки, яка обвинуваченим згідно з правовою кваліфікацією не інкримінована.

Крім того, відповідно до правової кваліфікації кримінального правопорушення, всім обвинуваченим інкримінується вчинення злочинних дій за попередньою змовою групою осіб. Проте у формулюванні обвинувачення та у викладі фактичних обставин інкримінованого правопорушення зазначені суперечливі положення, що також вказують на неконкретність обвинувачення. Зокрема, у формулюванні обвинувачення вказано про те, що ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та нічого не вказано щодо їх змови з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Дане формулювання викладено відповідно і в частині обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Водночас, в подальшому у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діяли за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .

Також, заслуговує на увагу позиція сторони захисту про те, що в обвинувальному акті чітко не вказано та не конкретизовано дії, які вчинялися організатором злочину ОСОБА_6 , а також ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , як пособниками злочину, взагалі та безпосередньо 15.11.2018, 05.12.2018 та 16.01.2019, тобто в дні, коли відповідно до змісту обвинувального акту було здійснено виготовлення та розповсюдження предметів порнографічного характеру, а лише зазначено, які дії вчиняли виконавці злочину, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження. Також в обвинувальному акті взагалі не зазначено про те, які дії повинні були виконувати виконавці вказаного злочину, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Одночасно, в обвинувальному акті не конкретизовано коли, за яких обставин та умов було залучено ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і безпосередніх виконавців злочинів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, хоча всім обвинуваченим інкримінована така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Крім того, в обвинувальному акті взагалі відсутні обставини, при яких був залучений ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення, як виконавець. Викладені обставини також свідчать про суперечливість та не зрозумілість обвинувачення.

Крім того, слушними та такими, що заслуговують на увагу суд вважає посилання сторони захисту на факт порушення презумпції невинуватості при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 інкримінованого злочину, прокурором у обвинуваченні, яке він вважає встановленим, як співучасники зазначені інші конкретні встановлені особи, а саме: виконавці злочину: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не є обвинуваченими в цьому провадженні та позбавленні права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цих осіб на захист. Неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення узгоджується із усталеною практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображений принцип, який забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зокрема у справі «Хужін та інші проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що положення ч.2 ст. 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий суд упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді. Позиція про неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення також висловлена Верховним Судом у постанові від 30.05.2019 р. у справі № 692/9/18, а також в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 14.03.2018 р. у справі № 753/2412/17.

Крім того, суд знаходить слушними твердження сторони захисту про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 109 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є обов`язковим додатком до обвинувального акту і невід`ємною його частиною.

Системний аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування так само, як і обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Дослідженням реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 109, 110 КПК України цей реєстр не містить реквізити всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Зокрема, у розділі II «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру не вказані реквізити жодних процесуальних рішень прийнятих слідчими суддями у формі ухвали про надання дозволу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та прийнятого прокурором про контроль за вчиненням злочину. Водночас, у підрозділі 1-9. розділу І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» реєстру містяться дані про проведення значної кількості негласних слідчих (розшукових) дій, оформлених відповідними протоколами, що свідчить про обов`язковість наявності відповідних ухвал слідчого судді, що відповідно до положень ст. 110 КПК України є процесуальними рішеннями, проте відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування у відповідному розділі.

Крім того, у розділі II «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру взагалі не вказані реквізити жодних процесуальних рішень прийнятих слідчими суддями у формі ухвали про надання дозволу на проведення обшуків із зазначенням конкретних дат ухвалення зазначених судових рішень, хоча у підрозділі 1-5 розділу І реєстру міститься інформація про проведення 4 обшуків, що свідчить про обов`язкову наявність відповідних ухвал слідчого судді.

Також, у підрозділі ІІ-4 розділу II реєстру не вказані реквізити процесуальних рішень прийнятих слідчим, прокурором у формі клопотання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, хоча зазначені реквізити клопотань про проведення обшуків.

Також встановлено, що у підрозділі II-11 розділу II реєстру не вказано реквізити прийнятих процесуальних рішень у формі ухвали слідчого судді, а саме дата їх постановлення, а лище вказано дати складання відповідних судових експертиз.

Крім того встановлено, що в підрозділі II-12. розділу II реєстру містяться відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , хоча зазначеним особам не висунуте обвинувачення у даному кримінальному провадженні, а обвинувальний акт складений лише відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Позиція про необхідність дотримання вимог КПК України при складенні реєстру матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту висловлена в ухвалі Київського апеляційного суду від 13.08.2019 р. у справі № 752/2463/19, який зазначив про те, що невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про невідповідність обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, що унеможливлює призначення судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, ч.3 ст. 314 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 «Про повернення обвинувального акту прокурору» - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000895 від 10.09.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.301 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.301 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1