УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 120 191 100 000 007 05 від 21.09.2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 120 191 100 000 007 05 від 21.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про арешт майна, а саме: на автомобіль марки «DAFFTCF 85», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «JanmilNW», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що 20 вересня 2019 року, близько 23 години, водій автомобіля марки «DAFFTCF 85», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «JanmilNW», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись в правій смузі руху по неосвітленій ділянці автодороги «Київ-Чоп» в напрямку міста Житомир зі швидкістю близько 75 км за годину та на 62 кілометрі + 300 метрів допустив зіткнення з автомобілем марки «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований на правому узбіччі вищевказаної автодороги, внаслідок чого сталося його загорання. В результаті зіткнення водій автомобіля марки «Mazda 626» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув на місці пригоди.

20 .09.2019 року автомобіль марки «DAFFTCF 85», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «JanmilNW», д.н.з. НОМЕР_2 , оглянутий та вилучений, після чого доставлений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Бородянський район, село Дружня, вулиця Ковпака, 5.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль марки «DAFFTCF 85», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , напівпричіп марки «JanmilNW», д.н.з. НОМЕР_2 , також належить останній.

Прокурор в клопотанні зазначає, що автомобіль та напівпричіп визнано речовими доказами, у зв`язку з чим просить накласти на них арешт.

В судове засідання прокурор не з`явився та до клопотання приєднавзаяву про розгляд клопотання без його участі, в якій зазначив, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власникатимчасово вилученого майна не вдалося викликати в судове засідання з огляду на відсутність контактних даних для його повідомлення у строки, визначені для розгляду клопотання про арешт.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку про таке.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, яке було вилучено в рамках кримінального провадження, яке внесене до № 120 191 100 000 007 05 від 21.09.2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий судя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певнемайно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим, прокурором не підтверджено, що вилучене майно (автомобіль та напівпричіп) є речовими доказами, враховуючи відсутність в матеріалах клопотання відповідної постанови, тобто не підтверджено, що вилучені під час огляду речі є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання не містить належного обґрунтування підстави та мети ініційованого заходу забезпечення та прокурор не скористався наданою йому можливістю обґрунтувати клопотання про арешт майна в судовому засіданні, оскільки в засідання прокурор не з`явився.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 120 191 100 000 007 05 від 21.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1