УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 40005348 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 40005348 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши, що слідчим та прокурором при складанні обвинувального акту дотримані вимоги закону.

Захисник у судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши що він не відповідає вимогам КПК України. Обвинувачені підтримали клопотання захисника.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, - у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На підставі ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З тексту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні умисного вбивства та таємного викрадення чужого майна.

Окрім цього, невірно зазначені анкетні дані обвиунваченого ОСОБА_6 , а саме дата народження.

Отже, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не наведено формулювання обвинувачення з посилання на фактичні обставини, які б точно відповідали елементам конкретного кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Та обставина, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не повідомлено за які, конкретно вчинені ними дії, вони обвинувачуються, розцінюється судом як порушення прав обвинувачених на захист та є суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального Закону.

Обвинувальний акт має містити відомості і щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З порівняння розділів обвинувального акта «Фактичні обставини кримінального правопорушення» та «Формулювання обвинувачення» вбачається, що ці розділи містять ідентичну інформацію.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої ВРУ 17.07.1997 р., згідно з якою кожний хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону.

Порушення норм п.5, ч.2 ст.291 КПК України є неприпустимим, а розгляд кримінального провадження з подібними порушеннями КПК України судом першої інстанції з винесенням вироку тягне за собою скасування такого вироку та направлення справи на новий судовий розгляд.

Виявлені судом вищезазначені порушення кримінального процесуального кодексу перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Крім того, слід зауважити, що даний обвинувальний акт вже неодноразово повертався прокурору для усунення недоліків, однак прокурором так і не було виконано вимоги зазначені в ухвалі суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Крім цього, суд не погоджується з доводами захисника, щодо не вручення обвинуваченим копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки в матеріалах судового провадження містяься розписки обвинувачених (підозрюваних) ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_4 від 31.07.2019 року про отримання копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування надану прокурору у кримінальному провадженні №40005348.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №40005348 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, - повернути прокурору, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: