Справа № 158/1566/19 Провадження №11-сс/802/337/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

слідчого - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 червня 2019 року щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого, в рамках кримінального провадження №0000190 від 14.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, якому 05 червня 2019 року було повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину. Його вина підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком до 7 років, то аби запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 червня 2019 року клопотання слідчого задоволено частково.

Щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці з моменту оголошення ухвали.

На підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язок, передбачений п.2 ч.5 ст.194 КПК України, а саме - заборонено цілодобово залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки слідчим та прокурором об`єктивно не надано доказів і не доведено про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні та врахувавши те, що підозрюваний ніде не працює, не має постійного заробітку, однак має постійне місце проживання, раніше судимий, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п.2 ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказує про те, що слідчим суддею залишено поза увагою ряд обставин, що враховуються при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а саме - міцність соціальних зв`язків та відсутність у підозрюваного утриманців, постійного місця роботи або навчання, наявність заподіяння у співучасті з іншими особами кримінальним правопорушенням, значної майнової шкоди. Належним чином не враховано і того, що ОСОБА_7 вироком Ківерцівського районного суду від 11.11.2016 року був засуджений за ч.2 ст.345 КК України до двох років обмеження волі, з іспитовим строком на один рік, і під час цього іспитового строку вчинив новий злочин, передбачений ч.1 ст.296 КК України, провадження щодо якого на даний час розглядається судом.

Прокурор в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, в якій також вказав, що апеляційну скаргу підтримує в повному об`ємі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування слідчого, який скаргу прокурора підтримав у повному обсязі, підозрюваного та його захисника, які її заперечили, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані в повній мірі.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Судом вірно було встановлено, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000190 від 14.04.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якому 05.06.2019 року було оголошено про підозру у вчиненні цього злочину.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу, сторона обвинувачення не довела того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею правильно враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризику - не вчинення нового злочину повністю забезпечить такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт.

Посилання прокурора на неналежне врахування слідчим суддею ряду обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме - міцність соціальних зв`язків та відсутність у підозрюваного утриманців, постійного місця роботи або навчання, наявність заподіяння у співучасті з іншими особами кримінальним правопорушенням, значної майнової шкоди, на думку апеляційного суду, не можуть безумовно свідчити про наявність ризиків, про які вказує стаття 177 КПК України та не є визначальними чинниками, які дають підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не є також належною правовою підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою і те, що він раніше вироком Ківерцівського районного суду від 11.11.2016 року був засуджений за ч.2 ст.345 КК України до двох років обмеження волі, з іспитовим строком на один рік, і під час цього іспитового строку вчинив новий злочин.

Таким чином, усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі на думку апеляційного суду, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

А тому, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення об`єктивно не надано доказів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 червня 2019 року про відмову в обранні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п.2 ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді