Номер провадження: 11-кп/813/1663/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000078 від 17.04.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2019 рокубув продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України на 60 днів, до 22 листопада 2019 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 1 000 000 грн. та у разі внесення застави на обвинуваченого покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити розмір застави.

В судовому засіданні Одеського апеляційного суду 06 листопада 2019 року обвинувачений ОСОБА_8 подав клопотання в порядку ст.206 КПК України, в якому зазначив, що процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та слідчий в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_11 здійснюють на нього незаконний вплив через співробітників ДУ «Одеський слідчий ізолятор», де він наразі утримується. ОСОБА_8 зазначив, що за вказівкою слідчого та прокурора працівники слідчого ізолятору застосовували до нього заходи фізичного впливу, а також прокурор вимагав від нього грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США.

З цих підстав обвинувачений ОСОБА_8 просив доручити прокурору Одеської області провести службову перевірку щодо фактів викладених в його клопотанні, а також на час перевірки просив відвести прокурора ОСОБА_10 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №№0000078 від 17.04.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши думку учасників судового процесу щодо заявленого клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 46 Європейської конвенції з прав людини та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24 червня 2010 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 і квітня 2011 року).

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові № 532/47/16-к від 21.06.2018 року. Верховний суд підкреслив, що залишення без процесуальної уваги заяв обвинуваченої особи про фізичний та психологічний тиск є істотним порушенням кримінального процесуального закону відповідно до ст.419 КПК України.

Частиною 6 ст.206 КПК України передбачено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування в тому числі злочинів вчинених працівником правоохоронного органу.

За таких обставин, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.216 КПК України, апеляційний суд вважає, що дослідження фактів, викладених в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього незаконних заходів впливу з боку прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_11 слід доручити слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Миколаєві.

Щодо вимоги ОСОБА_8 відвести прокурора ОСОБА_10 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000078 від 17.04.2018 року апеляційний суд зазначає, що на теперішній час вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду в Приморському районному суді м.Одесі і саме в судовому засіданні суду першої інстанції він має право заявити відвід прокурору в порядку ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.77 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 206, 216, 350, 405, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 .
Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Миколаєві провести дослідження фактів, викладених в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_8 щодо незаконних дій прокурора процесуального керівника ОСОБА_10 та слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_11 .

Про результати перевірки повідомити ОСОБА_8 .

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4