Справа № 129/3266/18
Провадження по справі № 1-кп/129/233/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" серпня 2019 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гайсині розглянувши кримінальне провадження № 0000420 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Темиртау Карагандинської області Республіка Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, слюсаря-ремонтника ТОВ «Вінницька птахофабрика», раніше несудимого, - в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
установив:
20.09.2018 р. о 19 год. 00 хв. в с. Ладижинські Хутори Гайсинського району по вул. Шевченка ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ІЖ-2125» д.н.з. НОМЕР_1 заднім ходом під час заїзду до двору господарства № 38, всупереч вимогам п. 10.9 ПДР України не пересвідчився, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 ; в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини лівого стегна зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, по критерію тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вину визнав повністю, каявся, суду дав показання про те, що 20.09.2018 р. о 19 год. 00 хв. в с. Ладижинські Хутори Гайсинського району по вул. Шевченка він, керуючи автомобілем «ІЖ-2125» д.н.з. НОМЕР_1 заднім ходом під час заїзду до двору господарства № 38, куди вони з потерпілою приїхали разом, не пересвідчився у безпечності такого руху, здійсним наїзд на свою співмешканку ОСОБА_5 , яка в результаті наїзду на неї отримала тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих його обставин, суд пом`якшуючими покарання обставинами враховує щире каяття й правдиві показання, позитивні характеристики з місця проживання, повне відшкодування потерпілій заподіяної злочином шкоди, відсутність судимості та претензій будь-якого характеру з боку потерпілої, прохання потерпілої ОСОБА_4 суворо не карати; також суд враховує особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості скоєного ним злочину стосовно ст. 12 КК України, згідно з якою скоєний ОСОБА_4 злочин є невеликої тяжкості, прохання потерпілої суворо обвинуваченого не карати, суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо, призначивши йому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 286 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки призначення зазначеного виду додаткового покарання становитиме надмірний тягар для ОСОБА_4 з огляду на необхідність йому щоденно використовувати транспортний засіб для проїзду потерпілої з місця проживання до місць її лікування, з урахуванням наявності лише пом`якшуючих покарання обставин та позиції Європейського суду з прав людини в зазначених судом справах.

На підставі ст. 124 КПК України стягненню з ОСОБА_4 на користь держави підлягають витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи в сумі 1001,00 грн.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста гривень) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи в сумі 1001,00 грн.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого не обирати.

Речові докази «ІЖ-2125» д.н.з. НОМЕР_1 - залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: