Справа № 460/3734/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1136/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2019 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів - до 23 листопада 2019 року включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_8 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680,00 грн.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_8 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_8 покладаються такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 7 років позбавлення волі. У разі визнання винуватим ОСОБА_8 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативи його застосування, оскільки обвинувачений був раніше засуджений 15.05.2018 Краснолиманським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 413 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі та був звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік. Вік та стан підозрюваного дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування. ОСОБА_8 не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , уродженець та проживав до військової служби у АДРЕСА_2 (вказаний населений пункт включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014), за вказаною адресою проживає його мати ОСОБА_9 та брат ОСОБА_10 . 22.12.2018 ОСОБА_8 не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , а тому може переховуватись від суду. Обвинувачений ОСОБА_8 засуджений за вчинення військового злочину. Проживаючи у військовій частині може впливати на свідків кримінального правопорушення, які судом ще не допитані.

При цьому слідчим суддею зазначено, що при вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд бере до уваги те, що жодні обставини, на підставі яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися, на даний час остаточне рішення у кримінальному провадженні ще не прийнято.

Таким чином з метою виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків суд прийшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, так як підстав застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу не встановлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необгрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню на підставі невідповідності висновків суду фактичним кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального закону, а також вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити суду законне та обгрунтоване рішення, а також через недоведеність наданими сторонами кримінального провадження доказами обставин, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри/обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, за наявності достатніх підстав не ухвалив рішення про відмову в застосуванні запобіжного заходу. Зазначає, що висновок суду першої інстанції не є вмотивованим, а його рішення в ній ухвалене без належних і достатніх мотивів та підстав всупереч нормам матеріального права.

Просить апеляційну скаргу сторони захисту в інтересах ОСОБА_8 задовольнити. Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою визначити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідача, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора щодо залишення ухвали суду без змін, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_8 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що підстав для застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу не встановлено, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 7 років позбавлення волі. У разі визнання винуватим, ОСОБА_8 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативи його застосування, оскільки обвинувачений був раніше засуджений 15.05.2018 Краснолиманським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 413 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Вік та стан підозрюваного дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування. ОСОБА_8 не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , уродженець та проживав до військової служби у АДРЕСА_2 (вказаний населений пункт включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014), за вказаною адресою проживає його мати ОСОБА_9 та брат ОСОБА_10 .. 22.12.2018 ОСОБА_8 не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , а відтак є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, проживаючи у військовій частині може впливати на свідків кримінального правопорушення, які судом ще не допитані.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Що стосується доводів захисника обвинуваченої щодо необґрунтованості ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою з визначенням розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: