Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________28.11.2019
Справа № 487/6137/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001103 внесеного 21.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Миколаєва, офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має середню спеціальну освіту, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходяться кримінальне провадження № 0001103 внесеного 21.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з посиланням на тяжкість злочину у скоєнні якого обвинувачуєтьсяорганом досудового розслідування та відсутність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відсутність утриманців; незаконно впливати на свідків, оскільки обізнаний про його місце проживання; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює. Ризики на даний час, як зазначає прокурор. не зменшилися, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання під вартою відносно свого підзахисного, посилаючись на відсутність ризиків, зазначених прокурором. Захисник зауважив, що ОСОБА_4 має постійне місце мешкання та реєстрації, у зв`язку із чим. на думку сторони захисту, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного браслету зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника і просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Суд, вислухавши думку, прокурора, захисника та обвинуваченого, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, у зв`язку із наступними підставами.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 184 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останньому запобіжного заходу, зокрема, можливість переховуватися від суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, при встановленні наведених ризиків, суд, насамперед виходить з таких обставин, як ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості за вчинення інкримінованих правопорушень, а такожнаявність ризику переховування обвинуваченого від суду, ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, подібних до тих, в яких він обвинувачуються, а також ризику незаконного впливу ним на свідків, які на теперішній час не допитані судом.

З огляду на викладене та беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має офіційного та законного джерела доходів, обізнаний про місце проживання свідків, характеризується посередньо, а також тяжкість інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, з врахуванням того, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає обґрунтованим і виправданим продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання віднсоно обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до 24.01.2020 року включно, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.Відповідно, клопотання сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу , не пов`язаного із триманням під вартою, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 199, 331, 370, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України - продовжити до 24 січня 2020 року, включно.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжного заходу на менш суворий - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1