Провадження № 1-кп/161/171/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002070 від 11 травня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше судимого:

1) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 гривень штрафу, який сплачено 12 листопада 2015 року;

2) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2018 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, станом на 21 травня 2019 року невідбутий строк 33 години громадських робіт,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 382 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1032 грн. щомісячно, починаючи з 10 липня 2015 року і до досягнення ОСОБА_8 повноліття.
Так, ОСОБА_3 , будучи працездатною особою в період часу з липня 2015 року по травень 2016 року свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2015 року коштів (аліментів) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , оскільки на обліку у Луцькому центрі зайнятості, як шукаючий роботу, не перебував, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів аліментів не сплачував, в результаті чого за період часу з 10 липня 2015 року по 01 травня 2016 року, утворилась заборгованість в сумі 9988 грн.
Крім того, він же, згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 07 вересня 2015 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 609 грн. щомісячно, до досягнення трьох років сином ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так, ОСОБА_3 , будучи працездатною особою в період часу з липня 2015 року по грудень 2015 року, діючи умисно, всупереч вимогам ч. 5 ст. 124, п. 5 ч. 3 ст.129 Конституції України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 лютого 2010 року, достовірно знаючи про чинне правосудне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2015 року, усвідомлюючи свій обов`язок по виконанню судового рішення, маючи можливість вжити заходи, спрямовані на їх виконання, не сплачував вставлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання ОСОБА_6 до досягнення трьох років сином ОСОБА_8 , в результаті чого, утворилась заборгованість в сумі 3444 грн., чим умисно не виконав рішення суду, яке набрало законної сили.
За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, направлених на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) та кваліфікує їх, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 своїми умисними діями, направленими на умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю та показав, що він дійсно, в період часу з липня 2015 року по травень 2016 року не сплачував коштів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 9988 грн. та не сплачував ОСОБА_6 аліменти на її утримання до досягнення трьох років сином ОСОБА_8 , в результаті чого, утворилась заборгованість в сумі 3444 грн. Вказав, що тричі за вищевказаний період часу давав колишній дружині по 100 грн. При цьому зазначив, що й на даний час не працює, немає стабільного доходу, у зв`язку з тим, що перебуває на обліку у ВОПЛ, тому й не сплачує аліменти.
Незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому органами досудового розслідування злочинів, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 382 КК України, його винність у їх вчиненні повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що дійсно її колишній чоловік не сплачував аліменти. За період часу з липня 2015 року по травень 2016 року давав їй тричі грошові кошти в сумі по 100 грн. та одного разу 500 грн. На даний час продовжує не сплачувати кошти. Просила покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст. 164, ч. 1 ст. 382 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.
Зокрема, довідками - розрахунками старшого державного виконавця ОСОБА_9 , згідно якого заборгованість станом на 01 травня 2016 року становить 5880 грн. та відповідно 9988 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2015 року, відповідно до якого позов ОСОБА_10 задоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1032 (одна тисяча тридцять дві) гривні щомісячно, починаючи з 10 липня 2015 року і до досягнення ОСОБА_8 повноліття, а також стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_10 на її утримання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 609 (шістсот дев`ять) гривень щомісячно, до досягнення трьох років сином ОСОБА_8 .

Виконавчими листами від 13 серпня 2015 року по цивільній справі з приводу стягнення аліментів з ОСОБА_3 , постановами про відкриття виконавчого провадження від 15 грудня 2015 року та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 березня 2016 року, згідно якої накладено арешт на все майно ОСОБА_3 , яким підтверджується примусове виконання рішення суду.

Вищевказані показання обвинуваченого та потерпілої, на думку суду є правдивими і повністю узгоджуються із письмовими доказами у кримінальному провадженні та суд покладає їх в основу обвинувального вироку.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує відомості про те, що він неодноразово судимий, в тому числі, за вчинення аналогічних правопорушень, судимості не зняті та не погашені у встановленому Законом порядку, інформацію про стан його здоров`я, зокрема те, що він перебуває під наглядом у ВОНД з діагнозом: "Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності", оголошувався в розшук у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим зупинялось провадження відносно нього, частково відбув покарання за попереднім вироком та думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила призначити йому покарання на розсуд суду, зазначаючи, що він не сплачує аліменти і на даний час.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкцій частин статей, за якими він засуджується, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та попереднім вироком, до відбуття визначає йому остаточне покарання, у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції від суспільства.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 164 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці;

за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2018 року, остаточно ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) дні.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2018 року у виді 120 годин громадських робіт, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебувають під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1