У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003050

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2019 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.
Продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 31 серпня 2019 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду у відношенні ОСОБА_8 скасувати, та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням засобів електронного контролю.

Покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілими, обвинуваченими та свідками у кримінальному провадженні; здати (у разі наявності) документи, що надають право виїзд з України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 вважає ухвалу необґрунтованою. Посилається на те, що відсутні підстави для підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину. На думку апелянта, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не доведені.

Зазначив, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 надавав показання внаслідок застосування до нього незаконних методів досудового розслідування.

Вважає, що застосування до ОСОБА_8 засобів електронного контролю під час домашнього арешту позбавить можливості ОСОБА_8 впливу на речові докази, оскільки його переміщення буде контролюватися поліцією. Просить врахувати, що іншій обвинуваченій у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2019 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003050 відносно ОСОБА_9 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 за ч.4 ст. 187 КК України.

У ході розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, а обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та не дасть можливості запобігти ризикам. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинувачених переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, які ще не допитувались в ході судового розгляду та покази яких на досудовому розслідуванні різняться між собою, знищити, сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, які враховані при застосуванні запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, в тому числі і у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у ході розгляду кримінального провадження №0003050 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Хоча на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Є безпідставним доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність зазначених ризиків свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе :

- ухилитися від суду, так як обвинувачений ОСОБА_6 має посвідчення моряка (АВ605894), яке не вилучалось;

- знищити або сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки частина майна, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_11 , а саме мобільний телефон та золота сережка, так і не були знайдені під час проведення досудового розслідування;

- впливати на інших обвинувачених, які ще не допитувались під час судового розгляду та показання яких на досудовому розслідуванні різняться між собою.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не одружений, не працює, не має постійного стабільного джерела прибутку, що вказує на відсутність в обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків.

Надані до суду позитивні характеристики у відношенні ОСОБА_6 не є достатніми підставами для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину.

Тому суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Наведені апелянтом доводи про застосування до ОСОБА_6 незаконних методів досудового розслідування не обговорюються, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду, прийнятого за клопотанням слідчого про продовження запобіжного заходу, тобто вони не стосуються даного провадження.

Не є слушними посилання апелянта про обрання іншій особі запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки прийняте рішення щодо іншої особи ніяким чином не може свідчить про незаконність прийнятого рішення у відношенні ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3