Справа № 602/209/19
провадження № 1-кп/598/137/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Збаражі матеріали кримінального провадження №602/209/19 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , гр. України, з середньою освітою, одруженої, працюючої листоношею ВПЗ Ланівці-1 Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта», не депутата, раніше не судимої,

за ч.1 ст.191, ч.1 та ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

28 вересня 2018 року у обвинуваченої ОСОБА_5 , яка працюючи листоношею 1 класу відділення поштового зв`язку «Ланівці-1» Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи матеріально відповідальною особою, виконуючи свої службові обов`язки, відповідно до посадової інструкції листоноші, затвердженої начальником ЦПЗ №4 від 07.11.2012 року, «Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальної допомоги, національним оператором поштового зв`язку», затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства праці та соціальної політики України № 464/156 від 28.04.2009 року, попередньо отримавши у відділенні поштового зв`язку «Ланівці-1» Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» відомість №6 від 06.04.2018 та грошові кошти державного бюджету як житлової субсидії для відшкодування витрат на скраплений газ та тверде паливо на 2018 рік одноразово в сумі 3999,02 грн., призначені для виплати ОСОБА_7 , прибула для їх видачі до місця проживання ОСОБА_7 , по АДРЕСА_2 . Дізнавшись, що ОСОБА_7 відсутня за місцем проживання, у обвинуваченої ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене в силу службових обов`язків - грошових коштів державного бюджету, шляхом підроблення та використання офіційного документа.

Так, реалізовуючи свої злочинні наміри, спрямовані на привласнення грошових коштів із державного бюджету, обвинувачена ОСОБА_5 , у зв`язку із виконанням своїх обов`язків як листоноші, будучи матеріально відповідальною особою, 28 вересня 2018 року, перебуваючи біля місця проживання ОСОБА_7 , по АДРЕСА_2 , попередньо отримавши, у відділенні поштового зв`язку «Ланівці-1» Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» відомість №6 від 06.04.2018 на виплату грошових коштів державного бюджету як житлової субсидії для відшкодування витрат на скраплений газ та тверде паливо на 2018 рік, та грошові кошти в сумі 3999,02 грн., призначені для виплати ОСОБА_7 , усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в порушення вимог п.5.3 «Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальної допомоги національним оператором поштового зв`язку», затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства праці та соціальної політики України № 464/156 від 28.04.2009 року, власноручно поставила підпис від імені ОСОБА_7 у графі «підпис одержувача» у відомості № 6 на виплату субсидій від 06.04.2018, тим самим підробивши офіційний документ, та використала вказаний підроблений документ для подальшого утримання привласнених грошових коштів та запобігання її викриття у вчиненні злочину, а грошові кошти державного бюджету, які були призначені для видачі ОСОБА_7 на загальну суму 3999,02 грн. не видала, а привласнила їх, розпорядилась на власний розсуд, чим завдала шкоду державному бюджету України на суму 3999, 02 грн.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 є винна у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, ч.1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається підприємством, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, та ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування, а саме 28 лютого 2019 року, між прокурором, обвинуваченою та її захисником, в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор, обвинувачена та захисник дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.1 ст.191, ч.1 та ч.4 ст.358 КК України. При цьому обвинувачена у повному обсязі беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке необхідно призначити обвинуваченій ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, за ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, та за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України

При цьому обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченій ОСОБА_5 ..

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода про визнання винуватості може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.ч.2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочини, передбачені ч.1 ст.191, ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, та у виді обмеження волі передбачена санкціями ч.1 ст.191, ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 , цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачена не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечувала у судовому засіданні і обвинувачена ОСОБА_5 ..

Умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченої ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №1.1-80/19 від 26.02.2019 в сумі 1144 грн..

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2019 року між прокурором ОСОБА_8 , обвинуваченою ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_6 по кримінальному провадженню за №602/209/19.

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.191, ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, призначивши їй узгоджене сторонами покарання:

за ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю,

за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік,

за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №1.1-80/19 від 26.02.2019 в сумі 1144 грн..

Речові докази по справі відомість №6 на виплату субсидій від 06.04.2018 року, експериментальні зразки почерку ОСОБА_5 на 10 аркушах, експериментальні зразки підпису ОСОБА_7 на 5 аркущах, три зошити із вільними зразками почерку ОСОБА_7 упаковані в сейф-пакет №4105242, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області та оригінали заяви про прийняття на роботу ОСОБА_5 на 1 аркуші, наказу №56/к від 10.01.2018 року на 1 аркуші, посадову інструкцію листоноші 1 класу ВПЗ Ланівці-1 на 2 аркушах, договір про повну матеріальну відповідальність на 1 аркуші, що знаходиться при матеріалах кримінального провадження №0000029 залишити при матеріалах кримінального провадження №0000029.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1