Справа № 1-5/2006
Провадження № 1/592/8/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представників потерпілих адвоката ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , підсудного ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ковпаківського районного суду м.Суми клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підсудному ОСОБА_10 ,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ковпаківського районного суду м.Суми перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, п.6 і п.13 ч.2 ст.115 КК України, зокрема, щодо умисного вбивства ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , заволодіння їхнім майном.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.03.2019 року був продовжений строк тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою по 23.05.2019 року включно. Після закінчення строку дії ухвали ОСОБА_10 був звільнений з ДУ «Сумський слідчий ізолятор».
До суду надійшло клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без застосування застави до підсудного ОСОБА_10 . Клопотання прокурор обгрунтовує тим, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_10 є обгрунтованим у повному обсязі. В даному випадку наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, є особою, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, може впливати на свідків. Враховуючи обставини вчинених ОСОБА_10 злочинів, їх суспільну небезпеку, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, є достатні підстави для обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою унеможливлення його ухилення від суду, перешкоджання встановленню обставин кримінального правопорушення. Інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Потерпілий ОСОБА_7 , представники потерпілих підтримали клопотання прокурора, зазначивши про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, звернувши увагу на негативну характеристику підсудного ОСОБА_10 під час перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор».
Підсудний ОСОБА_10 , його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що запобіжні заходи відповідно до ст.177 КПК України застосовуються лише за наявності мети та підстав їх застосування. На цей час ОСОБА_10 є особою, яка лише обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, він має місце проживання, не має намірів ухилятися від суду, оскільки зацікавлена у розгляді справі та встановлення істини судом. Рішенням Європейського суду з прав людини від 13.10.2016 року встановлено щодо підсудного жорстоке поводження з заявником (ст.3 Конвенції) та порушення ст.6 Конвенції (щодо не права свідчити проти себе). Не має жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Обвинувальний вирок відносно ОСОБА_10 скасований, що свідчить про наявність необгрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів. Європейський суд з прав людини зазначив, що після спливу певного проміжку часу наявність необгрунтованого обвинувачення у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою. Просять застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Згідно з ст.331 КПК України (2012 року) під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше та інше.
ОСОБА_10 обвинувачується (обгрунтовано підозрюється) у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115 , п.6 і п.13 ч.2 ст.115 КК України, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України.
Прокурор посилається на докази, які містяться в матеріалах кримінальної справи, і підтверджують обгрунтованість підозри. Підсудний ОСОБА_10 не заперечує, що він збував речі вбитих осіб і при затриманні у нього були виявлені та вилучені частина вказаних речей.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ( Справа «Мюррей проти Сполученого Королівства»).
Оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, врахувавши підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що на цьому етапі судового розгляду справи існують реальні ризики того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_10 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в клопотанні прокурора ризикам.
Про ризик переховування від суду свідчить те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115 , п.6 і п.13 ч.2 ст.115 КК України, які є особливо тяжкими, за які законом визначено кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15-ти років або ж довічне позбавлення волі. Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, можливість ухилитися від суду. Особистість підсудного ОСОБА_10 , який тимчасово проживав в м.Суми, залишивши місце постійного проживання в Волинській області, подальше його затримання в м.Києві свідчать про вагому вірогідність недобросовісної поведінки підсудного. Тимчасове проживання ОСОБА_10 в м.Суми на цей час та його явка до суду не є вагомими аргументами для виключення ризику щодо можливості переховування від суду, враховуючи тяжкість вчинення злочинів, в яких він обвинувачується.
Ризик незаконного впливу на учасників судового розгляду підтверджується тим, що ОСОБА_10 через тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, може незаконно впливати на свідків, оскільки судом досліджуються докази у кримінальній справі, триває допит свідків. Суд враховує, що ОСОБА_10 є особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів.
Отже, встановлені ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.
Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук та Йонколо проти України» «Єчюс проти Литви», в яких зазначено, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Наявність відносно ОСОБА_10 рішення Європейського суду з прав людини, яким були встановлені порушення певних прав та інтересів підсудного, не може бути тією безумовною обставиною, яка унеможливлює тримання останнього під вартою або ж знизити чи зменшити ймовірність реалізації ним ризиків, розглянутих вище, і повинно враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон та прецедентна практика ЄСПЛ пов`язує можливість тримання особи під вартою, оскільки запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки особи, хоча і шляхом певного обмеження її особистих прав.
Суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих, оскільки відбулося посягання на життя людини, що є найвищою соціальною цінністю згідно з ст.3 Конституції України.
Більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і домашній арешт, застава, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України з урахуванням особи обвинуваченого будуть недостатні для запобігання встановленим ризикам, тому суд вважає необхідним клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задовольнити.
Враховуючи, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, вчинених із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.177, 178, 331 КПК України 2012 року,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_10 , 1977 року народження, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 03.06.2019 року по 01 серпня 2019 року включно.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3