У Х В А Л А

15 жовтня 2019 року

м. Київ
провадження № 13-71зво19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
перевірила заяву засудженого ОСОБА_15 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 30 березня 2004 року за виключними обставинами, і
ВСТАНОВИЛА:
Вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року ОСОБА_15 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, 4 ст. 152, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Верховний Суд України ухвалою від 30 березня 2004 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_15 залишив без задоволення, а вказаний вирок без змін.

Ухвалою від 05 серпня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (провадження №13-48зво19) відмовила у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_15 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 30 березня 2004 року за виключними обставинами у зв`язку з тим, що підстави, на які посилався ОСОБА_15 , у Кримінальному процесуальному кодексі України (далі КПК України) не регламентовано як виключні, а його доводи фактично зводяться до повторного касаційного перегляду судового рішення.

Ухвалою від 04 жовтня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (провадження №13-68зво19) відмовила у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_15 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 30 березня 2004року за виключними обставинами, оскільки заява не може бути предметом перегляду Великою Палатою Верховного Суду.

До Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_15 подано заяву про перегляд ухвали Верховного Суду України від 30 березня 2004 року на підставі пункту 3 частини 3 статті 459 КПК України, у якій заявник вказує, що її прохальна частина приведена у повну відповідність з вимогами ухвали Великої Палати Верховного Суду від 05 серпня 2019 року (провадження №13-48зво19). ОСОБА_15 просить відкрити провадження в порядку Глави 34 КПК України та скасувати ухвалу Верховного Суду України від 30 березня 2004 року. Свої вимоги заявник обґрунтовує грубим порушенням судом його права на захист, права на перекладача, недотримання колегією суддів Верховного Суду України позицій Пленуму Верховного Суду України, Конституції України, практики Європейського суду з прав людини і міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, що, на думку заявника, свідчить про грубе порушення права на захист і вину суддів у вчиненні злочину, передбаченого ст. 374 КК України, зловживання суду під час розгляду кримінального провадження, в результаті якого було прийнято судове рішення, що спричинило істотну шкоду правам людини і вплинуло на результат справи.

Велика Палата Верховного Суду перевірила подану заяву на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та дійшла висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з огляду на таке.

Велика Палата наділена повноваженнями на здійснення кримінального провадження за виключними обставинами з підстав, передбачених статтею 459 КПК України.

Статтею 462 КПК України передбачені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами в якій, крім іншого, повинно бути наведено посилання на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Системне тлумачення норм глави 34 КПК України дає підстави для висновку про те, що обов`язок відкрити провадження за заявою про перегляд судового рішення виникає в суду за умови, якщо відповідне рішення є предметом такого перегляду.

Підставою перегляду судового рішення за пунктом 3 частини 3 статті 459 КПК України є встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення. Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

ОСОБА_15 посилається на наявність вини суддів у вчиненні злочину, передбаченого ст. 374 КК України, а також у зловживаннях з боку суду, проте заявником не наведено обставин та доказів, що підтверджували б встановлення вини суддів у вчиненні злочину чи зловживань під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення щодо засудженого.

Зважаючи на те, що ухвала Верховного Суду України від 30 березня 2004 року за викладених умов не може бути предметом перегляду Великою Палатою Верховного Суду, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_15 слід відмовити.

Керуючись пунктом 3 частини 3 статті 459, статтею 462, частиною 2 статті 464 КПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_15 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 30 березня 2004 року за виключними обставинами.

Заяву з усіма доданими до неї матеріалами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_9
ОСОБА_3 ОСОБА_10
ОСОБА_4 ОСОБА_11
ОСОБА_5 ОСОБА_12
ОСОБА_6 ОСОБА_13
ОСОБА_7 ОСОБА_14
ОСОБА_8