Номер провадження: 11-кп/813/438/19
Номер справи місцевого суду: 495/641/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2018 року, якою виправлено описку, допущену в резолютивній частині вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2019 року відносно ОСОБА_8 та апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2018 року в кримінальному провадженні №0000574, внесеному до ЄРДР 11.09.2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

В силу ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

роботи або навчання.

Засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання звільнено на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 суму моральної шкоди в розмірі 145000 (сто сорок п`ять) гривень 00 копійок.

Вироком районного суду також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по справі, а також арешт майна,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.
Вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим в тому, що 11.09.2016 року, приблизно о 09 год. 05 хв., більш точного часу судовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Fiat-Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у напрямку с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Шабська с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області з двостороннім рухом по одній смузі руху у протилежних напрямках, наближаючись до розташованих по вищезазначеній вулиці ліворуч за ходом руху АЗС, продуктового магазину та салону керамічної плитки, в порушення вимог п. п. 1.7., 2.3.б, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, здійснив перевищення допустимої у населеному пункті швидкість руху, неуважність, злочинну самовпевненість, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №243/2016 від 13.02.2017 року, тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2018 року внесено зміни та виправлено описку в першому абзаці вироку від 04.09.2019 року та зазначено про призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Одеської області ОСОБА_10 просить оскаржену ухвалу скасувати, в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при постановленні ухвали, змінено резолютивну частину вироку в частині призначеного покарання та вказано про не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 379 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_11 просить оскаржений вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, звільнивши від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при ухвалені вироку, в порушення вимог діючого кримінального процесуального законодавства та ч. 2 ст. 286 КК України, в резолютивній частині вироку не зазначив про призначення додаткового покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 просить оскаржений вирок скасувати частково, в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції при ухвалені вироку безпідставно вирішив не позбавляти ОСОБА_8 права керувати транспортними засобами, незважаючи на те, що внаслідок безвідповідальних дій останнього загинула людина. Зазначений злочин є тяжким, тому в даному випадку покарання, призначене ОСОБА_8 , повинно бути тільки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Крім того, призначений судом, на підставі ст. 75 КК України, іспитовий строк 1 рік є занадто малим та недостатнім для виправлення обвинуваченого, та у даному випадку іспитовий термін повинен складати 3 роки.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, виступи прокурорів, які підтримали доводи апеляційних скарг; захисника та обвинуваченого, які заперечували проти апеляційних скарг прокурорів; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про скасування ухвали районного суду про виправлення описки.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Як убачається з матеріалів провадження ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2018 року суд виправив описку у вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2018 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, шляхом внесення змін у резолютивну частину вказаного вироку, зазначивши у першому абзаці «… без позбавлення права керувати транспортними засобами».
Таким чином, суд ухвалою змінив зміст судового рішення, зазначивши про призначення основного покарання без застосування додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до діючої практики застосування вимог кримінального процесуального законодавства, під опискою слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, до яких відносяться написання прізвищ, та імен, адрес, зазначення дат та строків. Арифметична помилка це помилка у визначені результату підрахунку.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи, не змінюючи при цьому зміст судового рішення.
Крім того, у постанові Кримінального касаційного суду Верховного суду від 12.07.2018 року по справі №127/13656/16-к зазначено, що суд має право виправити в судовому рішенні лише допущені описки та очевидні арифметичні помилки. Питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції, і не є опискою, яку місцевий суд може виправити самостійно.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, оскільки суд в оскарженій ухвалі порушив вимоги кримінального та кримінального процесуального закону і фактично призначив обвинуваченому інше покарання, вийшовши за межі вимог ч. 1 ст. 379 КПК України.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Щодо доводів апеляційних скарг прокурорів про допущення судом першої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та обставинам кримінального правопорушення під час ухвалення вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Розгляд справи судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону апеляційним судом не встановлено (т. 1 а. с. 161-162).

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації не оспорюється, а тому в апеляційного суду відсутні підстави досліджувати докази в справі, які досліджені судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області про те, що районним судом призначено покарання, яке за своєю м`якістю не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 районний суд згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, особу винуватого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно визнав щире каяття, а обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, районним судом вірно не встановлено (т. 1 а. с. 161).

Судом також вірно враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченого злочину, а саме те, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинений з необережності, характеризуючі обвинуваченого дані. Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий; одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, матір, яка потребує стороннього догляду: характеризується за місцем проживання позитивно; на диспансерному та консультативному нагляді у нарколога, психіатра не знаходиться. Також, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, вірно врахував висновок досудової доповіді та думку потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі та права керувати транспортними засобами (т. 1 а. с. 59-73, 140-143, 148-149).

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винуватим у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням до нього дії ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд вважає вірним висновок районного суду про задоволення клопотання ОСОБА_8 та застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», в зв`язку з тим, що засуджений має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає оскаржений вирок в межах апеляційної скарги.

Згідно апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , останній просить оскаржений вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

При цьому питання щодо звільнення засудженого від відбування призначеного судом основного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» в апеляційній скарзі не ставиться.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в апеляційній скарзі прокурора відділу прокуратури Одеської області ставиться питання лише про призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, а питання про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» в апеляційній скарзі не ставиться, що по суті не змінює остаточне покарання, призначене районним судом, в зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 .

Разом з цим, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_11 знайшли своє підтвердження, в зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, в резолютивній частині вироку зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно з резолютивною частиною оскарженого вироку, судом першої інстанції призначено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
При цьому в мотивувальній частині оскарженого вироку зазначено, що суд першої інстанції, враховуючи думку потерпілої, положення ст. ст. 50, 65 КК України, вважає за доцільне не призначати ОСОБА_8 додаткове покарання, пов`язане з позбавленням обвинуваченого права керування транспортними засобами (т. 1 а. с. 162).
За таких обставин, враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити, оскаржений вирок змінити в частині вирішення питання щодо додаткового покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 379, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2018 року, якою виправлено описку, допущену в резолютивній частині вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2019 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2018 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, змінити.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4