Справа № 452/2/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/329/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001214 від 21.11.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 296 та ч.2 ст. 345 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.3 ст. 296 КК України позбавлення волі на строк два роки;

- за ч.2 ст. 345 КК України позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_6 позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно вироку, ОСОБА_6 21.11.2017 року о 06.55год. у м. Самборі по вулиці Східній Львівської області неподалік автобусної зупинки ПП «Марканич», керуючи автомобілем марки «Фіат Дукато» із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, грубо порушив громадський порядок, - виражався нецензурною лайкою до громадянки ОСОБА_10 , яка йшла по узбіччі дороги, ображав її, після чого схопив руками за капюшон її куртки та почав тягнути потерпілу до автомобіля, однак вона вирвалась від ОСОБА_6 , через що впала на коліна та отримала тілесне ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівого колінного суглобу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження. Після цього ОСОБА_10 утікала в напрямку автобусної зупинки, а ОСОБА_6 продовжив її переслідувати на автомобілі безпричинно виражаючись нецензурною лексикою, ображав її честь та гідність; заблокувавши автомобілем рух потерпілій та вийшовши, продовжив її ображати, схопив руками за верхній одяг і намагався затягнути її до автомашини, але в цей момент до них підійшов інспектор сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , котрий намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_6 . Напротивагу цьому останній негативно відреагував та почав шарпати працівника правоохоронного органу за формений одяг, розірвавши при цьому лівий рукав куртки, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки ОСОБА_11 , чим спричинив останньому фізичну біль, при цьому нецензурно виражаючись.

Окрім цього ОСОБА_6 того дня о 07.10год., продовжуючи свою злочинну діяльність, зайшов до маршрутного автобуса «ПАЗ-3205» із державним номерним знаком НОМЕР_2 сполученням «Самбір - МРЕВ» на вул. Східній в м. Самборі неподалік ТКП ТЗОВ «Стимул» та розпочав конфлікт із інспектором поліції ОСОБА_11 , котрого шарпав за формений одяг та виштовхував з маршрутного таксі, умисно наніс удари кулаками рук по обличчі останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи синець на нижній повіці правого ока, який відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з даним вироком прокурор ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить даний вирок в частині призначеного покарання змінити, визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України та призначити покарання за ч.3 ст. 296 КК України позбавлення волі на строк два роки, за ч.2 ст. 345 КК України позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_6 позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки та відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що даний вирок підлягає скасуванню, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та особі засудженого через суворість. Звертає увагу, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на нього не поступало, раніше не судимий, матеріальної шкоди завдано не було та не заявлено цивільного позову, а також обвинувачений просив вибачення перед потерпілим. Підкреслює, що ОСОБА_6 є одруженим, має на утриманні малолітню дитину, а тому призначене судом першої інстанції покарання не надасть йому реальну можливість належним чином утримувати сім`ю та опікуватись над малолітнім сином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прокурор ОСОБА_9 просить скасувати даний вирок з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України та призначити покарання за ч.3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч.2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Покликається на те, що вищезазначене судове рішення є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, зокрема у зв`язку із м`якістю призначеного покарання. Вважає, що судом першої інстанції не враховано повною мірою ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема не надав належної оцінки характеру і ступеню суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та їх наслідкам. Зазначає, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 296 КК України є злочином проти громадського порядку та моральності, пов`язане з опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України є злочином проти авторитету органів державної влади, пов`язане із заподіянням працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Також, звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив дане кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, на підтримку поданої ним апеляційної скарги та заперечення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги захисника та заперечення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали в апеляційний суд заяви згідно яких вони підтримують апеляційну скаргу прокурора, заперечують апеляційну скаргу захисника.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим та сторонами не оспорюється.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 296 та ч.2 ст. 345 КК України.

Стосовно призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання слід зазначити наступне.

Як передбачено статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 дотримався вимог передбачених статтями 50, 65 КК України, так призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; раніше не судимий; позитивно характеризується за місцем проживання; є особою молодого віку, зазначив, що обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи наведені прокурором у тій частині, що суд першої інстанції не оцінив і не врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та їх наслідкам, не врахував, що злочин вчинений проти громадського порядку та моральності, пов`язане з опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України є злочином проти авторитету органів державної влади, пов`язане із заподіянням працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також не надав оцінку тому, що злочин вчинено обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, що значно підвищує його суспільну небезпеку свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли, колегія суддів вважає безпідставними і необґрунтованими.

При цьому, норми КК наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою, відтак колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, призначене із забезпеченням принципу індивідуалізації покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого немає.

Ті обставини, на які в апеляційних скаргах покликаються апелянти, як на підстави скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при винесенні вироку, а тому апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4