Справа № 211/3934/17
Провадження № 1-кп/211/142/19
У Х В А Л А
про зміну запобіжного заходу
25 липня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисником було заявлене усне клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, яке було підтримане обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти зміни запобіжного заходу та надав письмове клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 27.07.2019 року, а розгляд справи до цієї дати закінчити неможливо. Вказує, що наразі збереглися ризики згідно ст.177 КПК України, які були підставою для обрання саме такого запобіжного заходу.
Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами клопотання, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як встановлено судом, обвинувачений перебуває під вартою з 11.08.2017 року (Т.1 а.с. 62-63). Обвинувальний акт надійшов до суду 01.09.2017 року.
Під час судового розгляду кримінального провадження, ухвалами суду дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому неодноразово продовжувалася. Таким чином, обвинувачений перебуває під вартою з 11.08.2017 року без постановлення вироку по справі та враховуючи тривалість розгляду справи та подані клопотання, неможливо однозначно стверджувати про швидкий розгляд справи.
Так, Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справ «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.
Також, згідно із пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
Суд враховує, що тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою (ст. 5 Конвенції та рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України»).
Більш того, на даний час з огляду на неможливість встановлення місця знаходження потерпілої, відпав ризик впливу на неї.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи обставини справи, тривалість перебування обвинуваченого під вартою без постановлення вироку, відсутність доведеності з боку сторони обвинувачення тих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які суд може прийняти як підставу для залишення відносно обвинуваченого ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для запобігання зазначених прокурором ризикам.
Керуючись ст. ст. 176-179, 194, 331 КПК України, суд, -
змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на шістдесят днів, тобто до 22 вересня 2019 року включно, із покладенням на нього обов`язків,
передбачених ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області та суду під час судового провадження за першою вимогою;
- повідомляти прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області та суд про зміну місця свого проживання та номеру мобільного телефону;
- не відлучатися із м. Кривого Рогу без дозволу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області та суду;
- докласти зусиль для пошуку роботи;
- утримуватись від спілкування із потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час проведення під час судового провадження покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1