Справа № 567/1247/19 .
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.19 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Острозького районного суду ОСОБА_6 про самовідвід у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст. 342 КК України

встановив
В Острозький районний суд Рівненської області надійшла заява судді ОСОБА_6 про самовідвід, яка обгрунтована тим, що в провадженні Острозького районного суду Рівненської області під його головуванням перебувало кримінальне провадження №567/508/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 15.10.2019 було виділено з матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України в окреме провадження матеріали по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та оголошено розшук ОСОБА_4 .
30.10.2019 судом під головуванням судді ОСОБА_6 ухвалено вирок щодо ОСОБА_7 за яким його визнано таким, що діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 185 КК України.
Таким чином, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суддя ОСОБА_6 висловив свою думку про те, що дані злочини було вчинено у співучасті та думку щодо дій співучасника ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, яким відповідно до обвинувального акту зазначений ОСОБА_8 .
З метою уникнути можливих суджень про упередженість судді з боку обвинуваченого та інших учасників процесу, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя заявив про самовідвід по кримінальному провадженню № 567/1247/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.
Головуючий в кримінальному провадженні суддя ОСОБА_6 в поданій до суду заяві просить його заяву розглянути без його участі, заявлений самовідвід підтримує з підстав викладених в заяві.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що підстав для самовідводу судді немає, оскільки у вироці суду від 30.10.2019 зазначено, що обвинувачений скоїв злочин з особою щодо яких матеріали виділено в окреме провадження і це виключає упередженість судді.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення заяви, вважаючи що підстав для самовідводу судді немає, просять в заяві про самовідвід відмовити.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про самовідвід не підлягає задоволенню з таких підстав.
Положення ст.ст. 75, 76 КПК України зазначають підстави відводу щодо судді, слідчого судді.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадження за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Системний аналіз положень ст.75, 80 КПК України дає можливість дійти висновку про те, що заява про відвід (самовідвід) має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність та особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні.
В судовому засіданні встановлено, що дійсно в провадженні судді ОСОБА_6 перебувало кримінальне провадження № 567/508/17 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 15.10.2019 було виділено з матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України в окреме провадження матеріали по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та оголошено розшук ОСОБА_4 .
30.10.2019 судом під головуванням судді ОСОБА_6 ухвалено вирок щодо ОСОБА_7 за яким його визнано таким, що діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 185 КК України.
Прокурор, обвинувачений та захисник зазначили, що недивлячись на те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 головуючий суддя ОСОБА_6 висловив свою думку про те, що дані злочини було вчинено у співучасті та думку щодо дій співучасника ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, однак оцінку дій особи, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження дано судом не було, і це виключає упередженість судді.
Учасники кримінального провадження заперечують упередженість судді. З боку обвинуваченого та інших учасників процесу, не зазнанчені підстави, які унеможливлюють розгляд суддею ОСОБА_6 кримінального провадження 567/1247/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У пункті 1 статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року), яка у відповідності до ст.9Конституції України є частиною національного законодавства України, закріплено принципи, за якими кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, тобто судом, який розглядає справу на законних підставах.
Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.
Сторони, заперечуючи проти самовідводу судді ОСОБА_6 , вказали, що у них відсутній будь-який розумний сумнів з приводу упередженості судді.
Суддею ОСОБА_6 не наведено об`єктивні обставини щодо недопустимості його участі в цьому кримінальному провадженні.
У справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 року Європейський суд з прав людини зазначає: п. 49 Рішення - Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь- яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
У пункті 50 вказаного Рішення ЄСПЛ також зазначається стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Під час розгляду заяви про самовідвід, судом встановлено, що відомостей про упередженість судді ОСОБА_6 за суб`єктивним критерієм сторонами не не надано та судом очевидно не встановлено.
За таких обставин, підстав для задоволення заяви про самовідвід немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. 75, 76, 80-82 КПК України,

ухвалив
в задоволенні заяви судді Острозького районного суду Рівненської області ОСОБА_6 про самовідвід у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правпорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст. 342 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Острозького районного судуОСОБА_1