Справа № 456/4813/15-к
Провадження № 1-кп/456/187/2019
ВИРОК

іменем України

12 червня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001025 від 18.06.2015р., стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, непрацюючого, раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області за ст. 356 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.10.2014 року, що набрав законної сили 23.12.2014 року, діючи умисно, з метою невиконання даного вироку суду, відповідно до якого він був зобов`язаний повернути ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,0475 га, що по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про те, що даний вирок перебував на примусовому виконанні у ВДВС Стрийського МРУЮ Львівської області, про що був виписаний виконавчий лист, маючи реальну можливість виконати даний вирок, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.5 ст.124 Конституції України, відповідно до якої судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, в період з 21.04.2015 року по 16.06.2015 року, не реагував на вимоги державного виконавця, не вчинив дій, направлених на виконання вироку суду, а прямо та відкрито відмовився від виконання вищевказаного вироку суду, перешкоджав його виконанню, що виразилося у неповерненні ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,0475 га, що по АДРЕСА_2 .

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково. По суті фактичних обставин справи пояснив, що дійсно свідомо не виконав вирок суду оскільки, рішення суду є "куплене", йому відомо, що є інший заповіт посвідчений в його користь. Просив суд перевірити нотаріальні книги заповітів і це підтвердить, що він правий. Слідством не встановлено його мотив на вчинення злочину. Суд наперед встановив його вину.

Не зважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого в судовому засіданні, вина ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, свідок ОСОБА_5 , який допитаний зі сторони обвинувачення в судовому засіданні показав, що вироком Стрийського міськрайонного суду від 01.10.2014р., ОСОБА_3 , було зобов?язано повернути йому будинок АДРЕСА_3 , однак Кецик рішення суду не виконує, не пускає його до хати. Під час виконання рішення державним виконавцем, він також був присутній, і ОСОБА_6 відмовився надавати ключі та не надав доступу до будинку.

Свідок ОСОБА_7 , який допитаний зі сторони обвинувачення в судовому засіданні показав, що був присутнім під час виконання рішення державним виконавцем, і ОСОБА_3 , не пускав державного виконавця, не давав пройти, кричав, що не пустить, аргументував свою позицію тим, що у Подільника немає заповіту, а тому рішення не буде виконувати.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та вини ОСОБА_3 , у його вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні:

- вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.10.2014р., який набрав законної сили 23.12.2014р., згідно з яким ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України та забов?язано ОСОБА_3 , повернути ОСОБА_5 , будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,0475 га (Т-1 а.с.88-89);

- постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2015р., з якої вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №456/799/14-к виданого 27.03.2015р., на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Вказаною постановою, божника ОСОБА_3 , зобов?язано добровільно виконати постанову в строк до 29.04.2015р. (Т-1 а.с.67);

- рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 24.04.2015р., з якого вбачається, що 24.04.2015р., ОСОБА_3 , було вручено постанову державного виконавця, щодо добровільного виконання постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2015р.(Т-1 а.с.64),

- постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про накладення штрафу від 05.05.2015р., з якої вбачається, що за невиконання рішення, що зобов?язує боржника вчинити певні дії, на боржника ОСОБА_3 , накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. (Т-1 а.с.63);

- акт державного виконавця від 08 травня 2015 року, складеного в АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що станом на 08 травня 2015 року рішення суду боржником ОСОБА_3 , не виконано (Т-1 а.с.61);

- постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про накладення штрафу від 13.05.2015р., з якої вбачається, що за невиконання рішення, що зобов?язує боржника вчинити певні дії, на боржника ОСОБА_3 , накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (Т-1 а.с.60);

- акт державного виконавця від 26 травня 2015 року, складеного в АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 , відмовився надати доступ до будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , чинив перешкоди у примусовому виконанні рішення суду (Т-1 а.с.52);

- акт державного виконавця від 12 червня 2015 року, складеного в АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що станом на 12 червня 2015 року рішення суду без участі боржника виконати неможливо. Гр. ОСОБА_3 , відмовився надати доступ до будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки по АДРЕСА_2 (Т-1 а.с.44);

- постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2015р., з якої вбачається, що державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв?язку із неможливістю виконання рішення без участі боржника (Т-1 а.с. 41);

- подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_8 , від 16.06.2015р., з якого вбачається, що державний виконавець скерував на адресу Стрийського МВ ГУ МВСУ у Львівській області подання з проханням внесення відомостей до ЄРДР з вирішення питання щодо порушення кримінальної справи у відношенні до гр. ОСОБА_3 , за невиконання рішення суду (Т-1 а.с.42-43);

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення, а також досліджені всі докази надані учасниками кримінального провадження.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Судом також встановлено, що в провадженні Стрийського ВП ГУНП у Львівській області перебувало кримінальне провадження порушене за заявою ОСОБА_3 за ст..190 ч.1 КК України. Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_3 вважав, що ОСОБА_5 шляхом обману, приховав заповіт складений на користь ОСОБА_9 .. В процесі розслідування даного кримінального провадження, судом надавався тимчасовий доступ до матеріалів нотаріального архіву з метою встановлення наявності заповіту на який посилався обвинувачений. Тимчасовий доступ здійснювався за участі обвинуваченого. Однак, жодного іншого заповіту не було виявлено. Дане кримінальне провадження було закрито (Т-1 а.с.207-210).

Заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_3 , який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав частково, показання свідків: ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , який в подальшому відмовився надавати покази, оскільки ОСОБА_3 , є його троюрідним братом, покази яких є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою та іншими обставинами, перевіривши надані стороною обвинувачення докази, оцінюючі кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисні дії, що виразились у невиконанні вироку суду, що набрав законної сили та перешкоджанні його виконанню.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем реєстрації характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого передбачені ст. 67 КК України, - рецидив злочину.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді

штрафу в межах санкції ч.1 ст. 382 КК України.

Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Речові докази по справі - відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 382 ч.1 КК України, ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - в сумі 8500 /вісім тисяч п?ятсот / гривень.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб, шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1