Номер провадження: 11-сс/813/1629/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 його представника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 13.09.2019 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000839 від 10.09.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Nissan Juke» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , хетчбек- в червоного кольору 2012 року випуску, який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , із забороною користування та розпорядження транспортним засобом.
Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що зазначений автомобіль відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України та міг зберегти на собі сліди вчинення злочину та є правовою підставою накладення арешту на майно. Окрім того, автомобіль марки «Nissan Juke» д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що у свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_6 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
1) про дату та час розгляду клопотання він не був належним чином повідомлений, отже слідчим суддею не було повною мірою з`ясовано та досліджено всі обставини справи, що призвело до грубого порушення норми матеріального та процесуального права;
2) слідчий не виконав вимоги ч. 1 ст. 173 КПК України та не довів необхідність, арешту майна, а також наявність обставин, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, оскільки вилучене майно не є речовим доказом та не має значення для забезпечення кримінального провадження.
Посилаючись на наведені доводи, власник майна ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на належний йому автомобіль марки «Nissan Juke» д.н.з. НОМЕР_1 ,
Прокурор ОСОБА_9 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату та час судового розгляду був поставлений у відомість належним чином, натомість від прокурора процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_10 надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без участі представника прокуратури.
Заслухавши суддю-доповідача, власника майна ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Доводи ОСОБА_6 з приводу порушення його права на захист власних інтересів під час розгляду клопотання слідчого без його участі знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, проте в суді апеляційної інстанції дане право було відновлене та власнику майна надана можливість в повній мірі надати свої пояснення та докази з приводу винесеного рішення та обставин справи.
Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, не в повній мірі дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, а також те, що вилучений транспортний засіб не може перебувати у користуванні його власника, будучи при цьому речовим доказом, з огляду на наступне.
Так, у клопотання слідчого зазначено, що10.09.2019 р., приблизно о 8 год. 15 хв. на 92 км автодороги Одеса-Рені Саратського району Одеської області, мікроавтобус «Mercedess 312 D», р/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_11 , рухаючись із сторони м. Одеси в напрямку м. Рені, виконуючи маневр обгону, рухаючись в попутному напрямку автомобілів «Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , «Fiat Doblo» р/н НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_12 та автомобіля «Hyundai H200» р/н НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_13 відбулось зіткнення автомобілів «Mercedess 312 D», р/н НОМЕР_4 та «Hyundai H200» р/н НОМЕР_6 , з подальшим виїздом транспортних засобів за межі проїзної частини. В результаті ДТП водій автомобіля «Mercedess 312 D», ОСОБА_11 загинув на місці пригоди.
10.09.2019 р. на місці ДТП оглянуті вищевказані автомобілі, які вилучені та направлені на арештмайданчик №7 в м. Одесі по вул. 1 Станційна, 27А.
Того ж дня відомості внесені до ЄРДР за № 0000839 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В цей же день вищевказані автомобілі, в тому числі автомобіль Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Окрім того, у клопотанні зазначено, що з метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясуванню причин ДТП потрібне детальне дослідження автомобілю марки Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 за участі спеціалістів в галузі авто техніки, а його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, змінити або пошкодити його, що може слугувати втратою доказової бази по провадженню, на що в своїй ухвалі також посилається слідчий суддя.

Колегія суддів частково погоджується з такими твердженнями, однак бере до уваги те, що власником майна ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції надано фотознімок лівої сторони автомобілю Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 , яка б мала контактувати із автомобілями «Mercedess 312 D», р/н НОМЕР_4 , або «Hyundai H200» р/н НОМЕР_6 під час ДТП, однак будь-яких пошкоджень на даній частині автомобілю не має.
Окрім того, відповідно до того ж клопотання слідчого не має будь-яких згадувань того, що саме дії водія автомобілю Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 були причинним зв`язком даної пригоди, або що на ньому виявлені механічні пошкодження. Тобто доводи власника майна ОСОБА_6 з даного приводу знайшли своє підтвердження.
Проте, колегія суддів наголошує на тому, що з моменту вчинення ДТП до розгляду апеляційної скарги пройшла незначна кількість часу, та робити висновки з приводу наявності, або відсутності причетності автомобілю Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 до цієї пригоди ще рано. Окрім того, слідчий в клопотання зазначає, що необхідність накладення арешту на майно пов`язана з проведенням експертизи у галузі авто техніки, яка в свою чергу при наявності всіх транспортних засобі, які були учасниками ДТП зможе надати більш точний висновок щодо події, яка мала місце 10.09.20109 р., в результаті якої загинув ОСОБА_11 .
Щодо доводів ОСОБА_6 з приводу відсутності у автомобілю Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 ознак речового доказу, колегія суддів також вважає голослівними, оскільки даний автомобіль хоча й не мав контакту з транспортними засобами «Mercedess 312 D», р/н НОМЕР_4 та «Hyundai H200» р/н НОМЕР_6 , однак був учасником подій, та може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Втім, апеляційний суд з огляду на зазначені обставини вважає, що слідчим суддею, приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, можливо було накласти арешт на автомобіль Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 не застосовуючи при цьому такий вид обтяження як позбавлення права керування транспортним засобом, зважаючи також на те, що власник автомобілю не заперечує проти проведення експертних досліджень та зобов`язується надавати даний транспортний засіб для дослідження.
Зважаючи на те, що автомобіль Nissan Juke» р/н НОМЕР_1 будучи учасником ДТП, що мала місце 10.09.2019 р. на 92 км автодороги Одеса-Рені Саратського району Одеської області, однак не містить на собі будь-яких механічних пошкоджень, які можуть бути беззаперечним доказом причетності дій його власника до ДТП, але на думку апеляційного суду все ж таки має відношення до обставин справи та має бути досліджений під час проведення досудового розслідування, колегія суддів вважає за можливим надати право власнику користування цим транспортним засобом без можливості розпорядження ним.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_6 частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, тому його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню, з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 13.09.2019 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000839 від 10.09.2019 р. скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 .
Накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Nissan Juke» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , хетчбек - в червоного кольору 2012 року випуску, який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , шляхом заборони розпорядження (відчуження) зазначеним транспортним засобом.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4