Справа 556/1503/19
Номер провадження 1-кп/556/144/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Рядок статзвіту № 362
27.08.2019 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Володимирець матеріали судового провадження №556/1503/19 (кримінальне провадження №0000307 від 30.07.2019 року) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, республіка Грузії, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин Грузії, відбуваючий покарання у ДУ «Полицька виправна колонія №76» с. Іванчі Володимирецького району Рівненської області, раніше засуджений:

24.04.2018 Баранівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк до 1 місяця 15 днів арешту;

11.05.2018 Рівненським міським судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

06.11.2018 Полонським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

04.01.2019 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України арештом на 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000307 від 30.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України із затвердженим обвинувальним актом.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2019 року начальник Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000307, з одного боку, та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні ДУ «Полицька ВК №76», що в с. Іванчі Володимирецького району, уклали угоду про визнання винуватості, яку подано на затвердження суду.

ОСОБА_4 обвинувачується в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом місяця стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України.

ОСОБА_4 відбуваючи покарання у ДУ «Полицька виправна колонія (76)» у с. Іванчі Володимирецького району Рівненської області, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи. Так, відбуваючи з 26.04.2019 покарання у Полицькій виправній колонії №76 (с. Іванчі Володимирецького району Рівненської області) за вчинення вищевказаних злочинів, засуджений ОСОБА_4 вчинив 17 порушень вимог режиму відбування покарання, за які на нього були накладені стягнення, а саме: зберігав заборонені предмети, порушував форму одягу, порушував розпорядок дня, порушував режим тримання у ДІЗО, наніс собі тілесні ушкодження, порушував режим тримання у ПКТ. За вказані порушення засуджений ОСОБА_6 піддавався стягненням у виді попередження (4), догана (6 разів), сувора догана (5 разів), поміщення у ДІЗО (1 раз), а 26.06.2019 ухвалою Володимирецького районного суду відносно засудженого ОСОБА_6 застосовано стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 1 місяць.

В подальшому, 30.07.2019 приблизно о 10 годині 35 хвилин виконувачем обов`язків начальника дільниці посиленого контролю Полицької виправної колонії 76 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_7 відповідно графіку залучення засуджених без оплати праці до робіт з благоустрою установи, ОСОБА_8 викликано до прогулянкового дворика дільниці посиленого контролю колонії, для залучення, згідно вищезазначеного графіка в порядку черговості в неробочий час, відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених.

Після цього, в присутності старшого оперуповноваженого оперативного відділу майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , старшого інспектора відділу нагляду і безпеки капітана внутрішньої служби ОСОБА_10 , заступника чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_11 та лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_12 засудженому ОСОБА_13 виконувачем обов`язки начальника дільниці посиленого контролю капітаном внутрішньої служби ОСОБА_7 дано вказівку та поставлено законну вимогу пофарбувати металевий паркан прогулянкового дворика, для чого видано фарбу, щітку та засоби індивідуального захисту (рукавиці, респіратор, захисні окуляри). При цьому засуджений ОСОБА_6 на диспансерному обліку у медичній частині не перебував, був здоровим та працездатним.

Однак, всупереч вимог частини 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, неодноразово висловлену законну вимогу виконувача обов`язків начальника дільниці посиленого контролю капітаном внутрішньої служби ОСОБА_7 , який має право висувати такі вимоги та віддавати розпорядження, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України, засуджений ОСОБА_4 умисно, протиправно, без поважних на те причин, маючи можливість виконати законну вимогу (по стану здоров`я працездатний, забезпечений засобами індивідуального захисту та відповідними матеріалами), у відкритій, демонстративній та вираженій у зухвалій формі проігнорував поставлені перед ним вимоги та відмовився виконувати вказану роботу, а також будь-яку іншу роботу, а на конкретні вимоги про припинення порушень не реагував.

Своїми умисними діями, які виразились в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), засуджений Полицької виправної колонії №76 ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.391 КК України.

Згідно укладеної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі у судовому провадженні;

б)зобов`язується у подальшому подібного не вчиняти та кається у скоєному;

Сторонами погоджена кваліфікація інкримінованого обвинуваченому злочину, передбаченого ст. 391 КК України (злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі), яка не підлягає подальшому оспорюванню.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 391 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироками Баранівського районного суду Житомирської області від 24.04.2018 року Рівненського міського суду від 11.05.2018 року та Полонського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 з врахуванням ухвали Володимирецького районного суду від 20.08.2019 року, остаточно призначити покарання - 2 роки 1 місяців позбавлення волі.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважає, що слід затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вказує, що дійсно ним добровільно, без примусу, укладено угоду про визнання винуватості, просить суд затвердити її, із запропонованим видом та мірою покарання визначеним угодою згідний. ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди для сторін обмеження права на оскарження вироку. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному та касаційному порядку йому зрозуміло. ОСОБА_4 також розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди, та те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просить суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Нормами ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи , які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України, угода укладена добровільно

Сторони погоджуються, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецидив злочину.

Суд встановив, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалено вирок, так як умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на експерта у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Крім того, прокурор подав до суду письмове клопотання в якому просить суд до набрання законної сили вироком суду перевести обвинуваченого до ДУ «Рівненський СІЗО».

Суд вважає, що вказане клопотання слід задовольнити, до набрання законної сили вироком суду слід перевести обвинуваченого ОСОБА_4 до ДУ «Рівненський СІЗО».

Тому, керуючись ст.ст. 373, 374, 469, 470, 472-474 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 серпня 2019 року у кримінальному провадженні №0000307 від 30.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироками Баранівського районного суду Житомирської області від 24.04.2018 року Рівненського міського суду від 11.05.2018 року та Полонського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року з врахуванням ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.08.2019 року, і остаточно призначити покарання - 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

До набрання законної сили вироком суду перевести обвинуваченого ОСОБА_4 до ДУ «Рівненський СІЗО».

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1