УХВАЛА
Справа № 521/15498/19

Номер провадження:1-кс/521/5929/19

24 вересня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в місті Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , проарешт майна, за кримінальним провадженням №0000455 від 07.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.01.2018 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , з метою вчинення умисного корисливого злочину проти власності, поєднаного злочинним умислом, а саме: придбання права на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом обману, та подальшої продажи, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , та маючи при собі підроблений паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 15.09.2015 року, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого була вклеєна його фотокартка, договір дарування від 15.11.2016 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_7 , подарувала ОСОБА_6 , квартиру АДРЕСА_1 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №72973614 від 15.11.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 є власником вищезазначеної квартири.

Так, ОСОБА_5 , зайшовши до вищезазначеного приміщення нотаріальної контори, та представився приватному нотаріусу ОСОБА_8 , як ОСОБА_6 , при цьому надавши їй завідомо підроблений паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 15.09.2015 року, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого була вклеєна його фотокартка, тим самим вів приватного нотаріуса в оману, при встановлені його особистості.

Далі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, надав приватному нотаріусу ОСОБА_8 : договір дарування від 15.11.2016 року укладений між ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_7 , подарувала ОСОБА_6 , квартиру АДРЕСА_1 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №72973614 від 15.11.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 є власником вищезазначеної квартири, з метою перевірки нотаріусом правових підстав, на розпорядженням вищезазначеним нерухомим майном.

Після чого, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що він не є ОСОБА_6 , та йому не належить право власності на вищезазначену квартиру, вів в оману приватного нотаріуса ОСОБА_8 , з приводу того, що він є справжнім власником квартири АДРЕСА_1 , незаконно придбав право власності на зазначену квартиру, шляхом обману, та здійснив її продаж ОСОБА_9 , шляхом укладання з останнім договору купівлі продажу від 19.01.2018 року, за що отримав від ОСОБА_9 , грошові кошти у сумі 149812 (сто сорок дев`ять тисяч вісімсот дванадцять) гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку судової оціночно будівельної експертизи, ринкова вартість об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , станом на 19.01.2018 року складає: 1163 700, 00 (один мільйон сто шістдесят три тисячі сімсот гривень 00 коп.).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні права на майно, шляхом обману, ОСОБА_5 , спричинили ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 1163700 (один мільйон сто шістдесят три тисячі сімсот гривень 00 коп.), що є особливо великим розміром.

Враховуюче викладене, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК

Також, встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності належить:

-1/12, та 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 ;

-1/3 частина квартири АДРЕСА_4 ;

-земельна ділянка кадастровий номер: :01:003:2684, розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

У зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно, для забезпечення цивільного позову.

Враховуючи те, що є достатні підстави, вважати що ОСОБА_5 , після притягнення його до встановленої законом відповідальності, буде вживати заходи, щодо переходу права власності на майно яке йому належить третім особам, виникла необхідність у накладанні арешту на його майно, з метою забезпечення цивільного позову.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, та вважав за необхідне його задовольнити.
Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, оскільки прокурором доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.
При цьому, прокурором доведено, що є достатні підстави вважати, що вилучені речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та вилучені речі є предметом кримінального правопорушення, а отже, вони відповідають критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КК України.
Частиною 1 статті 167 КПК України, встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно п.1,3 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди або являються предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним оборотом.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Крім того, незастосування заборони на використання вказаного майна, може привести до наслідків, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в місті Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на:

-1/12, та 1/4 частин квартири АДРЕСА_3 ;

-1/3 частину квартири АДРЕСА_4 ;

-земельну ділянку кадастровий номер: :01:003:2684, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , власником яких на праві приватної власності являється ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення цивільного позову.

Заборонити розпоряджатися зазначеним майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1