Справа № 159/2346/19
Провадження № 1-кп/159/258/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000780 від 22 квітня 2019 року з угодою про примирення у цьому ж кримінальному провадженні, укладеною між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Ковеля Волинської області, українцем, громадянином України, з середньою освітою, тимчасово безробітним, зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою: по АДРЕСА_1 , таким, що має судимості: вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області 02 жовтня 2018 року засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у
виді штрафу в розмірі 510 грн.,
в с т а н о в и в :
згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 , повторно,21 квітня 2019 року близько 11 год., перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, таємно викрав з гаманця, який знаходився в кишені потерпілого ОСОБА_5 , гроші в сумі 1100 Польських злотих та 40 доларів США, чим завдав останньому, майнової шкоди на загальну суму 8835,75 грн., по курсу Національного банку України станом на 21 квітня 2019 року.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Між потерпілим ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з другого боку, 26 квітня 2019 року укладена угода про примирення.
За умовами вказаної угоди сторони констатують про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 ознак складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 , підтвердив факти, зазначені у п. 1 угоди про примирення, а саме підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст. 185 КК України, визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у вчиненому.
Сторони констатують факт добровільної згоди на укладення даної угоди та вважають, що неправомірними діями обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно майнову шкоду в розмірі 8835,75 грн.
Сторони дійшли примирення на наступних умовах:
Сторони дають добровільну згоду на призначення покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст.75,ст.76 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.
Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).
Дана угода діє з моменту її підписання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення. Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення, відповідно до ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом витребувані матеріали кримінального провадження №0000780 від 22 квітня 2019 року, на предмет наявності скарг обвинуваченого, поданих ним під час кримінального провадження.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Обвинувачений погоджуються на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної 26 квітня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні, а доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Угоду про примирення від 26 квітня 2019 року у кримінальному провадженні за
№0000780 від 22 квітня 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у справі, а саме: гроші в сумі 600 польських злотих та 105 гривень купюрами: 100 польських злотих 6 купюр, 20 гривень 2 купюри, 10 гривень 3 купюри, 5 гривень 5 купюр, 2 гривні 3 купюри, 1 гривня 4 купюри, які знаходяться на зберігання в камері речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши накладений на них арешт, відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, потерпілому і прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1