ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000106 від 22 березня 2019 року за апеляційною скаргою прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_4 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Недобоївці Хотинського району Чернівецької області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, раніше не судимої, має на утриманні одну малолітню дитину 2006 року народження, працює за наймом,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, -

за участю учасників судового провадження:
секретаря
судового засідання ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_5
У С Т А Н О В И Л А:
На вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2019 року прокурор ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що районний суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, оскільки обвинувачена має на утриманні дитину віком до 14 років, що, у відповідності до ч.3 ст.61 КК України, виключає можливість призначення їй вказаного виду покарання.

Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

_____________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 724/1057/19
Провадження №11-кп/822/489/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія:ст.125 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, якщо вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_5 12 березня 2019 року о 18:00 год. знаходячись на території супермаркету «Добре», який розташований по вул. Головна, 87 в с. Клішківці Хотинського району Чернівецької області, безпричинно з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, підійшла до ОСОБА_9 , яка в той час йшла по території зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_10 , 2007 р. н., ОСОБА_11 , 2010 р. н. та ОСОБА_12 , 2017 р. н., вихопила малолітню доньку ОСОБА_12 із візка, почала кричати на ОСОБА_9 та категорично відмовлялася повертати малолітню. Після цього, не припиняючи своїх хуліганських дій, вхопила ОСОБА_9 за волосся та почала рвати його з голови,

Вказані хуліганські дії тривали приблизно 10 хвилин, поки охоронець супермаркету «Добре» ОСОБА_13 не спробував запобігти протиправним діям ОСОБА_5 , зробивши її зауваження, але остання продовжувала свої хуліганські дії, висловлюючись нецензурною лайкою та погрожувала охоронцю фізичною розправою.

Після цього, ОСОБА_5 , не припиняючи свої хуліганські дії, підбігла до малолітньої ОСОБА_11 , 2010 р. н., нанесла удар правою рукою по обличчю та почала трясти останню за голову та, продовжуючи свої хуліганські дії, вхопила за волосся ОСОБА_9 , почала рвати його та штовхнула останню в металеву огорожу внаслідок чого потерпіла вдарилася головою.

На зауваження ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в бік ОСОБА_5 , остання не реагувала, продовжувала нецензурною лайкою висловлюватися в адресу всіх очевидців та в подальшому місце події покинула.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 було завдано фізичну біль потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, позицію прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її частково задовольнити, призначивши ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді мінімального розміру штрафу, обвинуваченої, яка підтримала позицію прокурора щодо часткового задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового засідання у судових дебатах, надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_11 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомленні про час та місце судового розгляду, про що свідчать дані відстеження поштових відправлень з сайту «Укрпошта».
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки кваліфікація дій обвинуваченої та доведеність її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання стосовно призначення виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку, що вищевказані вимоги районним судом не дотримані, а доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування районним судом закону України про кримінальну відповідальність знаходять своє підтвердження у ході апеляційного розгляду.
При призначенні покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , зокрема, те, що вона посередньо характеризується за місцем проживання (а.с.73), офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра (а.с.77).
Окрім цього, суд першої інстанції обґрунтовано визнав пом`якшуючими обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих обставин у ході судового розгляду не встановлено.
Районний суд також врахував думку потерпілої, яка вказала, що питання призначення покарання покладає на розсуд суду, претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має (а.с.72).
Крім того, районним судом взяті до уваги матеріали досудової доповіді, складеної відносно обвинуваченої, згідно яких ризик вчинення нею нового кримінального правопорушення є середнім, а виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої безпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб (а.с.46-47).
Врахувавши наведені вище обставини, районний суд при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_16 , 2006 року народження.
Встановивши даний факт у ході судового розгляду, районний суд помилково призначив обвинуваченій покарання, яке не може бути їй призначене у відповідності до вимог Загальної частини КК України.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, однією з підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, вирок районного суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, інші досліджені апеляційним судом фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що покарання, не пов`язане із позбавленням чи обмеженням волі, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Крім того, встановивши наявність двох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, враховуючи особу, сімейний та матеріальний стан обвинуваченої, те, що вона періодично працює за наймом, має на утриманні малолітню дитину, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Відповідно до ч.2 ст.52 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, доводи прокурора про необхідність часткового задоволення його апеляційної скарги та призначення покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, знаходять своє підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок районного суду зміні.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.408 КПК України, апеляційний суд вправі змінити вирок районного суду, якщо така зміна не погіршує правове становище обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2019 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.296 КК України, призначивши їй покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень у дохід держави.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

21.11.2019 року
(дата засвідчення копії)