Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 511/1305/19
Номер провадження: 1-кп/511/180/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2019 рокум.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

перекладача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіка Туреччини, громадянина Республіки Туреччини, маючого вищу освіту - у 2016 році закінчив Університет м. Мерсин Туреччина, факультет журналістики, не працюючого, не навчається, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.332-2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням віпс «Кучурган» ВПС «Роздільна» ПдРУ ДПС України від 25.04.2019 року ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) заборонено в`їзд на територію України строком на три роки, тобто до 25.04.2022 року та його видворено з України до Республіки Молдова з проставленням штампу в його паспорті громадянина Республіки Туреччини для виїзду за кордон НОМЕР_1 про заборону в`їзду.

Незважаючи на обізнаність та усвідомлення наявності заборони в`їзду на територію України, 25.04.2019 року у ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) виник злочинний умисел, спрямований на незаконне перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску в порушення встановленого порядку перетину державного кордону України.

З метою реалізації свого умислу, 25.04.2019 року ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), за невстановлених обставин, прибув до села Нова Андріяшівка Слободзейського району Республіки Молдова та приблизно о 17 годині 00 хвилин, завідомо знаючи, що йому заборонено в`їзд на територію України та маючи при собі паспорт на своє ім`я, в якому міститься відмітка про заборону в`їзду, в районі інформаційного покажчика 1/56 на ділянці відповідальності віпс «Лучинське» ВППС «Роздільна» ІНФОРМАЦІЯ_2 , поза пунктом пропуску, без відповідного дозволу компетентних органів України, пересуваючись пішки, умисно незаконно перетнув державний кордон України та потрапив на територію поблизу села Яковлівка Роздільнянського району Одеської області (Україна) до якого продовжив свій пішохідний рух.

Тієї ж дати, о 19 годині 15 хвилин, приблизно в 500 метрах від лінії державного кордону України, біля будинку № 1 по вул. Покровській в с. Яковлівка Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) був виявлений складом прикордонного наряду віпс «Лучинське» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його протиправний рух територією України було припинено.

Таким чином, ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.332-2 КК України, який кваліфікується як перетинання поза пунктами пропуску державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) свою вину у вчинені вказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що 25.04.2019 року він прибув до Республіки Молдова, потім вирішив поїхати до України; про те, що у нього є заборона в`їзду на територію України йому було відомо, але він не знав з якої причини була здійснена вказана заборона. Незважаючи на обізнаність заборони в`їзду, він вирішив все одне потрапити на територію України, тому пішки перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску, тим самим потрапивши на територію України. Метою його приїзду до України було наявність коханої дівчини в м. Одеса та багатьох друзів, паспорт він загубив десь на кордоні. В скоєному щиро кається, просив строго не карати та застосувати йому покарання у вигляді штрафу.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) у повному обсязі, його вина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, наданими стороною обвинуваення:

- витягом з ЄРДР від 26.04.2019 року, що підтверджує факт внесення відомостей в ЄРДР за №0000083 та початок досудового розслідування за матеріалами правоохоронного органу ДПС України за фактом незаконного перетину державного кордону поза пунктом пропуску в напрямку Нова Андріяшівка РМ Лучинське (Україна) ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) ;

- постановою начальника 2-ї групи ПК віпс «Кучурган» впс «Роздільна» ОСОБА_10 від 25.04.2019 року про заборону в`їзду в Україну, відповідно до якої громадянину Туреччини ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , був заборонений в`їзд в Україну строком на 3 роки.

Дослідивши та оцінивши вказані обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 332-2 КК України як перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він є осудною особою, оскільки не доведено протилежне, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинив вперше, задовільно характеризується за місцем проживання, алкогольних та наркотичних засобів не вживає, кримінальних зв`язків не підтримує, тяжких наслідків від вчинення злочину не настало.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) суд визнає вчинення злочину вперше, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків злочину.

Так обвинувачений в судовому засіданні висловив своє суб`єктивне ставлення до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Далі обвинувачений після його викриття активно сприяв розкриттю даного злочину, що дало змогу завершити розслідування даного кримінального провадження у встановлені строки.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові ВС від 07.11.2018 року у справі №297/562/17 передбачені п.1 ч.1 ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Таким чином у обвинуваченого є самостійні пом`якшуючі його вину обставини у вчиненні вказаного злочину, відтак йому можливо призначити покарання відповідно до вимог ст.69 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Згідно наданої суду досудової доповіді Суворовського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) від 04.11.2019 року орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Суд погоджується з висновками органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, оскільки вказане не становить високої небезпеки для суспільства, вказаний висновок цілком відповідає встановленим матеріалами справи доказам, задовільній соціально-психологічній характеристиці обвинуваченого з прагненням до позитивних змін та законослухняної поведінки, яка підготовлена органом пробації, та оцінці ризику небезпеки для суспільства та ризику повторного вчинення кримінального правопорушення як середніх.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, враховуючи викладене, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість застосування ч.1 ст.69 КК України і призначення ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) основного покарання більш м`якого виду, чим передбачено в санкції статті 332-2 ч.1 КК України, у виді штрафу.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 332-2 КК України і призначити йому основне покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1