Справа № 308/8741/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської місцевої прокуратури юрист 1 класу ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.07.2019 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що на сайті інтернет ресурсу «Трибуна» міститься інтернет публікація під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Так, у вказаній публікації міститься звернення голови постійної комісії з питань комунального майна, ремонту житлового фонду, благоустрою міських шляхів та внутрішньоквартальних територій Ужгородської міської ради ОСОБА_4 до прокурора Закарпатської області та керівника Ужгородської місцевої прокуратури, щодо вжиття заходів реагування стосовно посадових осіб Ужгородської міської ради, які спричиняють збитки державному бюджету в особливо великих розмірах шляхом отримання матеріальної вигоди за рахунок демонтажу димохідних труб орендованих котелень в м. Ужгороді.

Крім цього у зверненні ОСОБА_4 вказано, що посадові особи міської ради умисно, за попереднім договором з орендарями котелень почали виносити на сесії міської ради проекти рішень, щодо демонтажу димових труб, які орендували приватні особи, чим спричиняють збитки державному бюджету в особливо великих розмірах шляхом отримання матеріальної вигоди.

Так, на сесію від 25.07.2019 року винесено проект рішення №1696 «Про демонтаж димової труби» по вул.Легоцького 646, де разом з демонтажем димової груби розбирається частина приміщень котельні, що зменшує ціну викупу орендованої площі приміщень.

Відповідно до відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Ужгородською міською радою зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а саме: димова груба, 1.

Крім того, у відповідній публікації йде мова про те, що в разі проведення демонтажу димової труби за адресою АДРЕСА_1 буде зменшено квадратуру об`єкту, що призведе до зменшення ціни викупу об`єкта за вищевказаною адресою. Таким чином, реальною метою прийняття та виконання рішення міської ради про демонтаж будівель Ужгородської міської димової труби є створення передумов для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку, що поєднана із завданням шкоди та збитків інтересам територіальної громади.

Як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нерухомого майна, розташованого за адресою м. Ужгород, вул. Легоцького Тиводара, 646, а саме димової труби, І, є Ужгородська міська рада, , розташована за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

З огляду на викладене виникла необхідність у зверненні до слідчого суді із клопотанням про накладення арешту на майно, так як таке має значення в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні, існують обгрунтовані ризики його незаконного вчинення дій, які унеможливлять його збереження, а також для проведення всіх необхідних експертиз та задля всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку із скороченими термінами розгляду даної категорії клопотань та відсутність перешкод розгляду клопотання у відсутності прокурора та представника власника, слідчий суддя розглядає таке у їх відсутності.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що Ужгородською місцевою прокуратурою Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000113 від 26.07.2019 року, попередня правова кваліфікація ч.2 ст.364 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що на сайті інтернет ресурсу «Трибуна» міститься інтернет публікація під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Так, у вказаній публікації міститься звернення голови постійної комісії з питань комунального майна, ремонту житлового фонду, благоустрою міських шляхів та внутрішньоквартальних територій Ужгородської міської ради ОСОБА_4 до прокурора Закарпатської області та керівника Ужгородської місцевої прокуратури, щодо вжиття заходів реагування стосовно посадових осіб Ужгородської міської ради, які спричиняють збитки державному бюджету в особливо великих розмірах шляхом отримання матеріальної вигоди за рахунок демонтажу димохідних труб орендованих котелень в м. Ужгороді.

Так, на сесію від 25.07.2019 року винесено проект рішення №1696 «Про демонтаж димової труби» по вул.Легоцького 646, де разом з демонтажем димової груби розбирається частина приміщень котельні, що зменшує ціну викупу орендованої площі приміщень.

Відповідно до відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Ужгородською міською радою зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою м. Ужгород вул. Легоцького Тиводара, 646, а саме: димова груба, 1.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 6 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із змісту клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування не доведено, що майно, про арешт якого ставиться питання, має значення доказу в даному кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України, підлягає конфіскації чи спеціальній конфіскації.

Крім того, клопотання та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання арешту майна, визначеного ст. 170 КПК України, для виконання якого останній звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту.

Крім того, відповідно до узагальненої судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними, слідчим суддею не може бути прийнято ухвалу про арешт майна, навіть якщо у нього є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене, подане клопотання не містить підстав для арешту майна, що встановлені КПК України, з посиланням на відповідні положення процесуального закону та мету накладення арешту, що свідчить про недоведеність необхідності накладення арешту на майно, а клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1