ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
27.10.2019 близько 02 год. 30 хв., в той час коли ОСОБА_6 перебував поблизу гаражного товариства, розташованого неподалік буд.№6 по вул.Космонавтів, у м.Горішні Плавні Полтавської області, після бійки із ОСОБА_4 , яка виникла між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом останнього, поєднаного із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого.
Під час досудового розслідування між ОСОБА_6 та прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , було укладену угоду про визнання винуватості від 12.11.2019, згідно з якою ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, погодився на призначення узгодженого покарання та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки затвердження угоди. Цивільний позов потерпілого визнав повністю.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5 в суді наголосив, що затвердження угоди відповідає вимогам КПК України, укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченого.
На підставі повного визнання своєї вини обвинуваченим, наданих ним в судовому засіданні пояснень щодо обставин вчинення правопорушення та матеріалів досудового слідства, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає повністю доведеним факт скоєння злочину та вину обвинуваченого у вчиненні злочинного діяння.
Дії обвинуваченого суд кваліфікуєза ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості. Укладення угоди може ініціюватися у будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України дана угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається виключно за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесений до тяжких злочинів, обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості. В ході досудового розслідування ним пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування 2000 грн. майнової шкоди та компенсації моральних збитків в сумі 8000 грн.
Судом встановлено, що укладення угоди з боку обвинуваченого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, потерпілим надано згоду на укладення угоди.
Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
У відповідності до ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У таких випадках, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (частини 3-4 статті 75 КК України).
Отже, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 однорічний іспитовий строк терміном та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Згідно медичної довідки обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться.
Потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 2000 грн. та 8000 грн. моральної шкоди.
В ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 наполягав на задоволенні позову, посилаючись на те, що транспортний засіб йому повернуто у пошкодженому стані, моральні збитки вмотивовані заподіяними йому моральними стражданнями, порушенням нормальних життєвих зв`язків, які призвели до негативних змін у його житті.
Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги потерпілого визнав повністю.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що в заподіяння шкоди є наслідком злочинних дій з боку обвинуваченого, тому позов в частині відшкодування матеріальних збитків належить до задоволення.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує та пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.
Згідно вимог ч.ч.1, 2, ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.
Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст.128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, її майновий стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позов в цій частині підлягає до часткового задоволення в межах компенсації моральних збитків в сумі 5000 грн.
Відповідно до положень, закріплених в ст.ст.124, 126 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1256,08 грн.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався, і з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили.
Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, з огляду на що, керуючись положеннями ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 листопада 2019 року між ОСОБА_6 та прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від цього покарання, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 2000 грн. заподіяної кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.
Судові витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи стягнути на користь держави в особі Полтавського НДЕКЦ з ОСОБА_6 в розмірі 1256,08 грн.
Речові докази по справі: мотоцикл марки «MUSSTANG», моделі «МТ 150-6», державний номерний знак НОМЕР_1 , залишити потерпілому ОСОБА_4 , як йому належний.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому, його захиснику, роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.
Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1