Дата документу Справа № 315/890/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 315/890/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/797/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 18 вересня 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 1 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, старший слідчий Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000138 від 19.06.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.239 КК України.
В обґрунтування зазначив, що органом досудового розслідування було встановлено, що протягом 2019 року, ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 при проведенні господарської діяльності за вказаною адресою, яка пов`язана з виробництвом хімічної продукції, під час виробництва якої утворюються різні високотоксичні хімічні сполуки, які не утилізує належним чином, а зливає в землю, чим забруднює навколишнє середовище.
Оскільки, вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні слідчий просив накласти арешт на два парових котла Е1/9; ємкості в кількості 3 шт. об`ємом 10 м/3 кожна з невідомою рідиною зі специфічним запахом; автоцистерну М-Т-16, д.н. НОМЕР_1 , з невідомою в`язкою рідиною зі специфічним запахом; трактор Т-156, д.н. НОМЕР_2 , з позбавленням ОСОБА_8 права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвалою слідчого судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 1 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000138.Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що майно, яке вилучено 29.07.2019 року під час проведення огляду використовується ФОП ОСОБА_8 для здійснення підприємницької діяльності, та накладення арешту на вказане майно з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном потягне за собою припинення господарської діяльності. Отже, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, так як слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених аб. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з наступним. Так, слідчим суддею не враховано, що вказані предмети являються речовими доказами і мають значення для проведення повного дослідження всіх обставин кримінального провадження. Також, ФОП ОСОБА_8 у судовому засіданні присутній не був, отже суд не міг об`єктивно оцінити ризики щодо припинення господарської діяльності останнього. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений, не з`явився, у зв`язку з чим згідно до положень ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, 19 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України (а.п.4).

Згідно протоколу огляду місця події від 29 липня 2019 року, в ході проведення огляду майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено до Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області: два парових котла Е1/9; ємкості в кількості 3 шт. об`ємом 10 м/3 кожна з невідомою рідиною зі специфічним запахом; автоцистерну М-Т-16, д.н. НОМЕР_1 , з невідомою в`язкою рідиною зі специфічним запахом; трактор Т-156, д.н. НОМЕР_2 , який змішує відходи від виробництва з відходами зернових культур, для подальшого використання їх як палива для парових котлів (а.п. 5).
Постановою слідчого від 29 липня 2019 року два парових котла Е1/9; ємкості в кількості 3 шт. об`ємом 10 м/3 кожна з невідомою рідиною зі специфічним запахом; автоцистерну М-Т-16, д.н. НОМЕР_1 , з невідомою в`язкою рідиною зі специфічним запахом; трактор Т-156, д.н. НОМЕР_2 долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (а.п.6).
Враховуючи дані обставини, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчим не доведено жодної обставини, яка б свідчила про необхідність накладення арешту на вказане майно, як речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Так, диспозицією ч. 1 ст. 239 КК передбачена кримінальна відповідальність зазабруднення або псування земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливим для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля.

З фабули витягу з ЄРДР вбачається, що ОСОБА_8 при проведенні господарської діяльності, яка пов`язана з виробництвом хімічної продукції, вказані високотоксичні сполуки не утилізує належним чином, а зливає в землю, чим забруднює навколишнє середовище (а.п. 4).
Судова колегія звертає увагу на надані органом досудового розслідування до клопотання матеріали і, зокрема зміст витягу з ЄРДР, за яким не вбачається встановлення обов`язкової кваліфікуючої ознаки у вигляді обставинстворення певними діями небезпеки для життя, здоров`я людей чи довкілля.

Наявність відомостей про вилучення правниками екологічної інспекції в Запорізькій області проб ґрунту для встановлення відомостей щодо забруднення земельної ділянки не підтверджує факту забруднення навколишнього середовища та небезпеки для життя, здоров`я людей чи довкілля.

Не надані такі відомості і при апеляційному перегляді.
Отже, наведені обставини не знайшли свого підтвердження в рамках кримінального провадження № 0000138, а їх з`ясування має суттєве значення, оскільки речові докази мають відповідати обставинам зазначеного провадження.
При цьому, відповідно до копії свідоцтва платника єдиного податку серії Б № 495272 від 02.01.2013 року виданого ОСОБА_8 , останній займається господарською діяльністю у вигляді виробництва олії та тваринних жирів (а.п. 9,10).

В наданих як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду матеріалах, відсутні відомості, які б підтверджували, що вказані парові котли, автоцистерна та трактор набули статусу речових доказів, у зв`язку з чим, накладення арешту на них суперечитиме вимогам КПК України.
Крім того, в клопотанні, в порушення ст. 170 КПК України, не зазначені і не доведені наявність ризиків знищення майна, оскільки за змістом положення ч.2 вказаної норми обов`язковою умовою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження повинна бути доведеність наявності ризиків приховування, знищення, перетворення тощо, запобіганням чому і має слугувати накладення арешту на певне майно задля його збереження (абз.2ч.1ст. 179 КПК України).
Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані слідчим матеріали не доводять наявності правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді від 1 серпня 2019 року є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 1 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4