ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 470/854/16-к
Номер провадження : 11-кп/819/692/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року серпня місяця 13 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2019 року у відношенні - ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком суду:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою, АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, судимого: 30 липня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185 КК України на строк 4 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 2 роки; 14 листопада 2011 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.2 та ч.3 ст. 185, ст.70, ст. 71 КК України до 4-х років і трьох місяців позбавлення волі, визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, та призначено покарання: за ч.4 ст.187 КК України у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженого; за п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженого. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Міру запобіжного заходу в виді тримання під вартою засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 30 грудня 2016 року. У відбутий строк покарання зараховано ОСОБА_7 строк його тримання під вартою, починаючи з 30 грудня 2016 року по день постановлення вироку, тобто 15 березня 2019 року, з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , лютого місяця, 19 числа, уродженця с. Калачево Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою, АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , одруженого, який має неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимого: 14 листопада 2011 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ст. 198 КК України до 2-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком один рік, 19 квітня 2012 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ст.71 КК України до 3-х років двох місяців позбавлення волі, звільнений 04.07.2014 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 11 місяців 23 дня, визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, та призначено покарання: за ч.4 ст.187 КК України у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженого; за п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженого. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Міру запобіжного заходу в виді тримання під вартою засудженому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 30 грудня 2016 року. У відбутий строк покарання зараховано ОСОБА_8 строк його тримання під вартою, починаючи з 30 грудня 2016 року по день постановлення вироку, тобто 15 березня 2019 року, з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які є уродженцями Березнегуватського району Миколаївської області знайомі однин з одним з дитинства, підтримували дружні стосунки та раніше були особисто знайомі з мешканкою смт. Березнегувате Миколаївської області ОСОБА_12 . Володіли інформацією, що ОСОБА_12 проживає за адресою: АДРЕСА_5 одна, та за місцем свого проживання зберігає грошові кошти, оскільки була приватним підприємцем та мала власний магазин з продажу взуття в смт. Березнегувате Миколаївської області. В грудні 2016 року, точної дати в ході проведення досудового розслідування та судового слідства не встановлено, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 попередньо домовились про вчинення розбійного нападу на мешканку смт. Березнегувате Миколаївської області ОСОБА_12 та її вбивство під час цього нападу з корисливих мотивів, а саме: з метою заволодіння грошовими коштами та цінностями ОСОБА_12 . Завчасно підготувались до вчинення розбійного нападу, а саме: обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 забезпечили себе необхідними засобами для вчинення злочину, зокрема: масками, для того щоб одягти їх на обличчя, рукавичками та шкарпетками, які ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали одягнути поверх взуття з метою приховування слідів на місці скоєння злочину. З метою реалізації вище вказаного злочинного умислу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , домовились зустрітись у м. Миколаєві 23 грудня 2016 року. Так, 23 грудня 2016 року близько 14.00 години ОСОБА_8 , котрий є мешканцем м. Білгород - Дністровського Одеської області, на маршрутному таксі з напрямком «Одеса - Миколаїв» приїхав на міжміський автовокзал м. Миколаєва, який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 21, де зустрівся з ОСОБА_7 . З собою ОСОБА_8 привіз дві маски, також вони придбали на ринку в м.Миколаєві шкарпетки та рукавиці. Перебуваючи на автовокзалі м. Миколаєва, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обговорили обставини скоєння розбійного нападу. В цей же день, близько 20.00 години на рейсовому автобусі з напрямком «Миколаїв - Березнегувате» ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 прибули до автовокзалу смт. Березнегувате Миколаївської області, звідки пішки направились до будинку потерпілої ОСОБА_12 , який розташований за адресою: АДРЕСА_5 . Перебуваючи біля вказаного будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 територію навколо будинку ОСОБА_12 та обговорили спосіб проникнення до житла потерпілої, вирішили дочекатись глибокої ночі. Аби згаяти час та погрітись ходили селом, в тому числі деякий час перебували в гостях у знайомої ОСОБА_8 ОСОБА_13 , де вживали придбане ними спиртне. 24 грудня 2016 року після опівночі, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до будинку ОСОБА_12 , який розташований за адресою: АДРЕСА_5 . Підготувавшись до скоєння запланованого, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 одягли на обличчя маски, на руки рукавички, поверх взуття одягли шкарпетки для унеможливлення їх ідентифікації. Неподалік домоволодіння ОСОБА_12 знайшли камінь, яким розбили вікно у вітальні будинку ОСОБА_12 , на місці також знайшли палицю, яку підібрали для нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. Діючи узгоджено, через утворений отвір у вікні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проникли в середину будинку ОСОБА_12 , та, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_12 , за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, обвинувачені нанесли потерпілій ОСОБА_12 зі значною силою не менше 5 ударів в область голови принесеною з собою палицею. Після цього, бажаючи настання її смерті, з метою вбивства ОСОБА_12 шляхом удушення, умисно закрили рот потерпілої кляпом за допомогою широкої резинки для волосся, яку вони знайшли у спальній кімнаті, та руками закрили потерпілій отвори носа та рота. Таким чином, своїми спільними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перекрили доступ повітря у дихальні шляхи потерпілої, утримуючи ОСОБА_12 в такому положенні протягом декількох хвилин до того моменту, коли вона не перестала чинити опір та подавати ознаки життя. Впевнившись, що ОСОБА_12 померла, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_12 , зняли з її вух золоті сережки, та прикрили тіло вбитої покривалами, що знайшли на місці. Після чого обвинувачені почали обшукувати будинок потерпілої, де знайшли та заволоділи двома магнітними браслетами, одного з них вартістю 340 грн.; золотими прикрасами, зокрема двома каблучками, двома ланцюжками з кулонами; планшетом «Асус», вартістю 2000 гривень, грошовими коштами у сумі 500 доларів США (що еквівалентно на час скоєння злочину 13140 грн.) та 10 000 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_12 . З викраденими коштами та майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покинули територію домоволодіння ОСОБА_12 , тим самим залишили місце скоєння злочину. У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пішли пішки у напрямку м.Миколаєва, та на відстані близька 300 м. від смт. Березнегувате Миколаївської області, з метою приховування слідів вчиненого ними злочину, у висадженій лісовій смузі викинули маски, рукавички, носки, які використовували під час скоєння розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_12 , там же поділили між собою майно та грошові кошти, викрадені з будинку ОСОБА_12 , при цьому планшет «Асус», належний потерпілій, залишив собі ОСОБА_8 . У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 викраденими з будинку ОСОБА_12 речами та грошовими коштами розпорядилися на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 25 480 грн. (вартість планшету, браслету, 500 доларів США, 10 000 грн.).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вирок підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує що суд не сформулював обвинувачення таким чином, що дозволило би при зіставленні ознак установлених судом злочинного діяння і ознак інкримінованого злочину, дійти висновку про їх відповідність, не розмежував дії обвинувачених, не привів до присяги свідка ОСОБА_14 , не підтвердив умислу обвинувачених саме на вбивство ОСОБА_12 , не підтвердив факту вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки обвинуваченні вживали пиво.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано зробив висновок про наявність у ОСОБА_8 спільного з ОСОБА_7 умислу на вчинення вбивства, суд не зазначив, які саме конкретні дії щодо спричинення смерті потерпілої були вчинені кожним із обвинувачених окремо, яка роль кожного з них, не застосував до ОСОБА_8 п.1 ст. 66 КК України та призначивши покарання за ч. 4 ст.187 п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України в максимальному розмірі допустив явну невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять вирок суду скасувати, через істотні порушення КПК України та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог також вказують, що не було з`ясовано всіх обставин справи, не надано оцінку доказам та порушено загальні засади кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об`єктивно дослідив, правильно оцінив. Зокрема, винуватість засуджених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.187 п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК, підтверджується їхніми показаннями, оскільки вони частково визнали свою вину, при цьому в судовому засіданні в цілому підтвердили події, що відбувалися на території домоволодіння потерпілої, але заперечували попередню змову між собою на вчинення вбивства потерпілої.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що до будинку потерпілої не входив до того як не довідався від ОСОБА_7 , що той подолав опір потерпілої ОСОБА_12 , а обвинувачений ОСОБА_7 вказував на те, що не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Обоє обвинувачені вказували про те, що на час залишення ними будинку ОСОБА_12 , остання подавала ознаки життя.

Вказані пояснення обвинувачених спростовуються висновком експерта № 120 від 21.02.2017 року та № 65 від 28.03.2017 року, де зазначено що смерть потерпілої ОСОБА_12 настала від механічної асфіксії внаслідок закриття отворів носа та рота рукою та кляпом на протязі не менше 1,5-2 хвилин, та після настання смерті ОСОБА_12 не могла подавати ознак життя.

В судовому засіданні було встановлено що діями обвинувачених заподіяно смерть потерпілої ОСОБА_12 (застосовано насильства щодо потерпілої що спричинило смерть).

Суд першої інстанції обґрунтовано у вироку вказав що критично ставиться до цих показів та вважає, що у такий спосіб кожен з обвинувачених намагається уникнути кримінальної відповідальності за позбавлення життя ОСОБА_12 .

За п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115 КК ) умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання. За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою

приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.

Узгодженість дій обвинувачених, свідчать про умисел обох обвинувачених саме на вбивство ОСОБА_15 під час розбійного нападу.
Згідно протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 у присутності його захисника ОСОБА_10 від 30.01.2017 року (а.с. 91-100 т. 2), ОСОБА_8 розповів про обставини заволодіння майном ОСОБА_12 . Пояснив, що ОСОБА_16 умовив його нейтралізувати ОСОБА_12 палицею. Бранашко заліз в будинок та потім повідомив, що все добре та вже можна лізти до будинку шукати гроші. В одній з кімнат він побачив потерпілу, яка лежала на підлозі біля дивану на спині, була накрита ковдрою.

Зі змісту протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 у присутності захисника ОСОБА_9 від 15.03.2017 року (а.п. 101-128 т.2), ОСОБА_7 розповів про обставини заволодіння майном ОСОБА_12 . Пояснив, що в будинку ОСОБА_17 палицею вдарив ОСОБА_12 в голову в праву сторону біля вуха, від чого вона подалася назад та присіла. Потім ОСОБА_17 ще декілька раз наніс їй палицею удари в область голови. Всього наніс десь чотири удари. Вона впала на спину. Став ногами їй на руки та закрив рот руками. ОСОБА_17 запхав їй у рот резинку для волосся, яку знайшов біля неї на тумбочці, та закрив рот руками від чого вона втратила свідомість. Він побачив як ОСОБА_17 з правового вуха зірвав у неї сережку, він також зняв з руки потерпілої дві каблучки та два ланцюжки з кулоном.

Ці показання у сукупності, щодо обставин справи встановлених судом, узгоджуються й підтверджуються матеріалами кримінального провадження, що були досліджені судом першої інстанції. Зокрема, даними висновку судово-медичної експертизи№ 120 від 21.02.2017 року та № 65 від 28.03.2017 року, протоколів огляду місця події, обшуку та пред`явлення речей для впізнання тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.187 п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК, повністю доведено і їх дії кваліфіковано правильно. Щодо, тверджень сторони захисту, про те, що злочин не було вчинено в стані алкогольного сп`яніння спростовується поясненнями самих обвинувачених про те що вони напередодні вживали спиртні напої та поясненнями свідка ОСОБА_18 який в судовому засідання підтвердив в що перебував у ОСОБА_19 в гостях АДРЕСА_6 в кінці грудня 2016 року. Вночі побачив, що обвинувачені перебували в гостях та розпивали разом пиво.

Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд дотримавсь зазначених вимог закону про кримінальну відповідальність. Призначаючи покарання обвинуваченим, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, дані про особи обвинувачених та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.ст.7, 8, 9 КПК України.

За вищевказаних обставин, апеляційні скарги захисників та обвинувачених не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2019 року у відношенні - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді : ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2