ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7078/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1358/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 19.03.2004 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.186, ч.3 ст.186, 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки; 2) 24.01.2006 р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі; 3) 26.04.2012 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 22.08.2014 р. з Темнівської виправної колонії №100 Харківської області за відбуттям строку покарання; 4)16.03.2017 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі;

засуджений за за ст. 186 ч.2, ст. 70 ч.4 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14 липня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання 14.07.2016 р. Кінець строку 08.11.2019 р..
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільненнявід відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 року.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні поданняпро умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 з 14.07.2016 р. під час відбуття покарання має лише три заохочення, комісією установи було тричі відмовлено у застосуванні до засудженого ст. ст. 100,101 КВК України, ст.ст. 81, 82 КК України, що не доводить його виправлення на краще .Він має непогашену заборгованість за виконавчими листами згідно вироку суду; підтвердження сумлінної поведінки суду не надано; до відбуття покарання залишилось 11 місяців та 2 дні, що є значним терміном, у зв`язку з чим суд відмовив в задоволенні заява про умовно-дострокове звільнення.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року тазастосувати до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своєї вимог ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він заохочувався адміністрацією установи три рази, стягнень не має, працевлаштований, до праці ставиться позитивно, характеризується виключно позитивно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора який заперчував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з відомостей особової справи та характеристики на засудженого, ОСОБА_7 раніше судимий:
1) 19.03.2004 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст.186, ч.3 ст.186, 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

2) 24.01.2006 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі;

3) 26.04.2012 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 22.08.2014 р. з Темнівської виправної колонії №100 Харківської області за відбуттям строку покарання;

4)16.03.2017 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі;

На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 року, за яким його засуджено за ст.ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 14.07.2016 року по 20.06.2017 року. Строк відбування покарання рахується з 14.07.2016 року. Кінець строку 08.11.2019 року.
Вказані дані ніким не оспорюються.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Відповідно до характеристики на засудженого, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.07.2016 року. Під час тримання в Харківському СІЗО режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 25.07.2017 р. відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи три рази.
Апеляційні доводи ОСОБА_7 про те, що він працює, має три заохочення, а також , що він належним чином дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання у виправній установі, а саме у Темнівській виправній колонії (№ 100), не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності його умовно-дострокового звільнення, враховуючи те, що засуджений раніше неодноразово засуджувався за тяжкі злочини проти власності та звільнявся від відбування призначеного покарання з випробуванням, але знову вчиняв нові умисні, тяжкі злочини (пограбування), що свідчить про стійку антисоціальну поведінку засудженого та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим таке звільнення засудженого, на підставі ст. 81 КК України, від відбування покарання не буде ефективним. Поведінка засудженого в разі застосування умовно-дострокового звільнення , з врахуванням кількості судимостей за скоєння грабежів є непередбачуваною, оскільки ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою.
Крім цього, колегія суддів бере до уваги те, що за час відбуття покарання, починаючи з 14.07.2016 року, засуджений має лише три заохочення, комісією установи було тричі відмовлено у застосуванні до засудженого ст. ст. 100,101 КВК України, ст.ст. 81, 82 КК України, що не доводить його виправлення на краще.
Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов щодо засудженого, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення та недоцільності і передчасності звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, на період звернення з відповідним клопотанням.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, оскількиОСОБА_7 неодноразово засуджувався за вчинення тяжких злочинів проти власності, та відсутності беззаперечних та переконливих підстав, на підставі яких можна зробити висновок про виправлення засудженого, що підтверджується даними наведеними вище, а також незрозуміло якою буде поведінка у разі умовно-дострокового звільнення.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді