Справа № 131/582/19
Провадження №11-кп/801/1148/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000156 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань від 25.06.2018 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого: 13.07.2016 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим терміном 1 рік; ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2016 змінено вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.07.2016 та визнано засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, 24.06.2018 близько 10 год. 00 хвилин ОСОБА_8 , проїжджаючи повз домогосподарство ОСОБА_10 , яке розташоване у АДРЕСА_2 , на його території помітив скутер чорного кольору, після чого у нього виник умисел на заволодіння даним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 25.06.2018 близько 01 год. 00 хвилин, діючи повторно, зайшов на територію домогосподарства, розташованого у АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , з метою незаконного заволодіння вищевказаним скутером марки «QINGQI» чорного кольору. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме скутером марки «QINGQI», ОСОБА_8 , пересвідчившись у відсутності поряд власників транспортного засобу та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшовши до скутера, підняв його переднє колесо, оскільки кермо було замкнено, та зламав замок керма, після чого даний транспортний засіб вивів з території вищевказаного домогосподарства й заховав його на полі, засадженому рослинами кукурудзи, звідки цієї ж ночі перемістив скутер на територію домогосподарства, в якому проживає, що розташоване в АДРЕСА_1 . Своїми протиправними діями ОСОБА_8 незаконно заволодів скутером марки «QINGQI» чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 /в, належним ОСОБА_10 , вартістю 5 000 грн.
Такі дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Крім того, ОСОБА_8 25.06.2018, після заволодіння скутером марки «QINGQI», близько 03 год. 00 хвилин повернувся на територію домогосподарства ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння мотоциклом марки «ИЖ Планета 4», якого помітив на території домогосподарства під час крадіжки скутера. При цьому, ОСОБА_8 , діючи повторно, зайшов на територію домогосподарства, розташованого у АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 з метою незаконного заволодіння мотоциклом марки «ИЖ Планета 4» голубого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, взявши за кермо мотоцикла, вивів його з території вказаного домогосподарства, після чого, розібрав замок запалення та з`єднавши провода, запустив двигун мотоцикла. ОСОБА_8 поїхав на даному транспортному засобі до місця свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 . Своїми протиправними діями ОСОБА_8 незаконно заволодів мотоциклом марки «ИЖ Планета 4», д.н.з. НОМЕР_2 , голубого кольору, який належить ОСОБА_11 , вартістю 5 512,5 грн..
Такі умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженніпрокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про зміну вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Просить винести своє рішення, яким доповнити резолютивну частину вироку посиланням на те, що ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Доповнити резолютивну частину вироку посиланням про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1859 гривень. В решті вирок залишити без змін.
Апеляційна скарга прокурора мотивована тим, що суд визнаючи винним ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України не конкретизував призначене йому покарання, оскільки в резолютивній частині вироку не зазначив відомостей про призначення чи не призначення обвинуваченому додаткового покарання згідно даної статті у виді конфіскації майна. Крім того, суд в порушення вимог ст. 124 КПК України у резолютивній частині вироку не зазначив про стягнення витрат на залучення експерта у розмірі 1859 гривень на користь держави.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 не заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, поклались на розсуд суду.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Суд правильно встановив фактичні обставини провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються.
Водночас доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону на думку апеляційного суду є слушними.
Так, згідно ст. 374 КПК України у резолютивній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Пунктом 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на необхідність додержання вимог КПК України про мотивування у вироку висновків щодо виду і розміру призначеного засудженому покарання. Покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникало жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.
Разом з цим призначаючи покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не дотримано вказаних норм, чим допущено порушення вимог ст. 65 КК України, якою передбачено загальні засади призначення покарання, згідно з якими суд повинен не тільки призначити певний вид покарання (основного й додаткового), а й визначити у вироку конкретну його міру строк, розмір, суму.
Так, санкція ч.2 ст. 289 КК України, за якою ОСОБА_8 визнано винним, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Поряд з цим, судом першої інстанції взагалі не зазначено в резолютивній частині вироку відомостей про призначення чи не призначення ОСОБА_8 додаткового покарання згідно санкції статті Особливої частини КК України у виді конфіскації майна.
Таким чином, визнаючи ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України судом не конкретизовано призначене йому покарання, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім цього, у відповідності до положень п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою окрім іншого, рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Аналогічна позиція викладена у постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат».
Незважаючи на викладене та те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку відносно ОСОБА_8 у мотивувальній частині зазначено посилання на ст. 124 КПК України щодо порядку вирішення питань про процесуальні витрати, однак у резолютивній частині вироку відсутні відомості про стягнення витрат на залучення експерта в сумі 1859 гривень на користь держави.
На підставі викладеного допущене Липовецьким районним судом Вінницької області неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст.ст. 409, 412, 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 413, 419 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року у кримінальному провадженні №0000156 внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань від 25.06.2018 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про те, що ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Доповнити резолютивну частину вироку посиланням про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1859 гривень.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

Згідно з оригіналом: