Справа № 739/590/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/542/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019 року відносно нього,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову, якою задовольнити його клопотання про приведення вироку у відповідність до міжнародних норм та вимог шляхом заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на відповідний термін.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання. Відмовляючи в задоволенні клопотання суд 1 інстанції мотивував своє рішення тим, що приведення вироку суду у відповідність до міжнародних норм та вимог, не може бути задоволено, оскільки це питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Покарання у виді довічного позбавлення волі, не має строкового виміру, тому вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є неможливим.

Також, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 вчинив злочин в 2014 році, тобто на момент вчинення інкримінованого йому злочину діяв Кримінальний кодекс України від 05.04.2001 року, яким за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому п. 6 ч. 2 цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі не відповідає міжнародним договорам, Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод та Конституції України. Посилається, як приклад на справу №41216/13 №2 ОСОБА_9 проти України, де встановлено, що застосування покарання у вигляді довічного позбавлення волі на Україні без можливості умовно-дострокового звільнення є порушенням ст. 3 Конвенції.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та просив її задовольнити, думку прокурора, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судове засідання апеляційного суду засуджений не викликався згідно його заяви про небажання приймати в ньому участь. Повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вироком колегії суддів Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року ОСОБА_6 засуджено до довічного позбавлення волі. Ухвалою судової колегії з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2015 року даний вирок залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року вирок суду 1 інстанції і ухвала апеляційного суду залишені без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Положеннями ст. 51 КК України передбачено як окремі види покарань за вчинення злочинів, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Згідно частини першої ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Таким чином, зі змісту положення частини першої ст. 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

Крім того, відповідно до п. 3 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, засуджених за вчинення особливо-тяжких злочинів, можливе за умови відбуття ними не менше двох третин строку покарання, такий строк визначається при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ст. 63 КК України.

Покарання ж у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має строкового виміру, тому вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є неможливим.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється виключно лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосована.

Також, не підлягає задоволенню прохання ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про перегляд судового рішення в частині призначеного йому покарання, а саме приведення вироку суду у відповідність до міжнародних норм та вимог, оскільки дане питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли скасування чи зміну судового рішення, колегія суддів не вбачає, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019 року щодо ОСОБА_6 якою відмовлено у задоволенні його клопотання про приведення вироку суду у відповідність до міжнародних норм та вимог - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4