Справа № 381/3809/19
Провадження № 1-кп/368/197/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кагарлик Київської області "30" жовтня 2019 р.

Кагарлицький районний суд Київської області в складі колегії:

Головуючий, - суддя Кагарлицького районного суду - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

При секретарі - ОСОБА_4

За участю учасників процесу:

Сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_5 .

Потерпіла сторона:
Потерпіла фізична особа - ОСОБА_6 .

Сторона захисту:

Обвинувачений - ОСОБА_7 .

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик Київської області у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного 29.07.2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000820 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 18.10.2019 року повідомлено підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, у відношенні якого під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В :

23.10.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області на підставі ухвали Київського Апеляційного суду Київської області від 23.11.2019 року, ( яким визначено підсудність кримінального провадження), надійшло кримінальне провадження № 0000820 від 29.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 18.10.2019 року повідомлено підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, у відношенні якого під час досудового слідства обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін закінчення дії ухвали слідчого судді про продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - 23.10.2019 року.
23.10.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання справи була визначена колегія суддів в складі:
- суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , - головуючий;
- суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_9 ;
- суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_2
23.10.2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесенго ухвалу, на підставі якої:
- призначено підготовче судове засідання в кримінальному провадженні за № 0000820 від 29.07.2019 року за обвинувачсенням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 18.10.2019 року повідомлено підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, у відношенні якого під час досудового слідства обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін закінчення дії ухвали слідчого судді про продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - 23.10.2019 року, -
- у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3 на 15 год. 45 хв. 23.10.2019 року.
В судове засідання викликано учасників судового провадження:
- прокурора, який включений до складу групи прокурорів по даному кримінальному провадженню;
- обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор»;
- захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_10 ;
- потерпілу ОСОБА_6 ;
Прийнято процесуальне рішення про проведення підготовчого судове засідання з обвинуваченим ОСОБА_7 провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною Установою «Київський слідчий ізолятор Міністерства Юстиції України, (м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 13).
Зобов`язано Державну Установу «Київський слідчий ізолятор Міністерства Юстиції України, (м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 13). забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом, 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3, забезпечити присутність під час судового засідання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 15 год. 45 хв. 23.10.2019 року.
Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області, 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3, доручено спеціалісту з інформаційних технологій Державної Установи «Київський слідчий ізолятор Міністерства Юстиції України, (м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 13).
Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
Прийнято процесуальне рішення про проведення судового засідання на підставі ч. 1 ст. 31 КПК України колегією суддів Кагарлицького районного суду в складі:
Головуючий - суддя : ОСОБА_1
Судді - ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4
23.10.2019 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 30 хв. 30.10.2019 року в зв`язку з:
- незабезпеченням явки обвинуваченого ОСОБА_7 в спецкімнату № 6 Державної установи «Київський слідчий ізолятор», тобто, в зв`язку з фактичною неявкою обвинуваченого;
- неявкою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_10 ;
- неявкою потерпілої ОСОБА_6 .
Під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 30.10.2019 року, прокурор Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кагарлицького районного суду, так як дане кримінальне провадження підсудне Кагарлицькому районному суду, підстав для його повернення прокурору, чи закриття, - немає, слухати справу слідслухати колегією суддів з огляду на тяжкість покарання, викликавши обвинуваченого, його захисника, потерпілу.
Також підтримав своє клопотання про обрання у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обгрунтовував свою позицію щодо запобіжного заходу обставинами, які викладені в мотивувальній частині його клопотання.
Під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 30.10.2019 року, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти призначення кримінального провадження до основного судового засідання, інших клопотань не заявляв.
Що стосується клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то проти даного клопотання заперечував, просив обрати відносно нього інший вид запобіжного заходу, - домашній арешт.
Своє клопотання обгрунтовував тим, що наміру ухилятися від суду він не має, також на його утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, а він є єдиним годувальником в сім`ї, тому його тримання під вартою ставить сім`ю в складне скрутне становище.
Домашній арешт просить обрати за адресою: АДРЕСА_1 , - за місцем проживання його матері.
Під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 30.10.2019 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвокат ОСОБА_10 не заперечував проти призначення кримінального провадження до основного судового засідання.
Оскаржувати в підготовчому засіданні ухвали, які не підлягають оскарженню під час досудового слідства, - не забажав.
Що стосується клопотання прокурора про обрання відносно його підзахисного, обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то проти такого клопотання заперечував.
Своє заперечення захисник обвинуваченого обгрунтовував тим, що, на його думку, в діях його підзахисного, - обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні будь які ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.
Зазначив, що, як вбачається з поведінки обвинуваченого, він не має наміру ухилятися від суду, налаштований давати правдиві показання, ні на кого із учасників процесу обвинувачений впливати не має мети.
З огляду на вищевказані обставини, просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби в час, який визначить суд.
В судовому засіданні, яке відбулося 30.10.2019 року, потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти призначення кримінального провадження до основного судового засідання.
Заявила клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження її письмової заяви, в якій вона зазначає, що немає претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого, в зв`язку з чим заявляти цивільний позов по даному кримінальному провадженню не бажає.
Що стосується клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то проти такого клопотання прокурора заперечувала.
Своє заперечення обгрунтовувала тим, що обвинувачений є її чоловіком. Вони тривалий час проживають в одному шлюбі.
Від спільного шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей.
Єдиним джерелом доходів для існування сім`ї є дохід її чоловіка, а тому тримання під вартою її чоловіка ще бульше поставить їхню сім`ю в скрутне матеріальне становище.
Впевнена, що чоловік не бажав її вбивати, між ним просто відбулася побутова сварка на грунті того, що вони спільно багато вжили алкогольних напоїв в той день.
Раніше фактів насильства з боку її чоловіка в її сторону не було, не розуміє сама, що трапилося.
До того, як її чоловіка взяли під варту, вони проживали на зйомній квартирі, після того ж, як чоловік під вартою був три місяці, вона не мала коштів на оплату квартири, тому переїхала з дітьми жити до свекрухи, - матері її чоловіка, та на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Просила обрати відносно її чоловіка, обвинуваченого ОСОБА_7 вид запобіжного заходу, - домашній арешт.
Отже, суд, провівши підготовче засідання по даному кримінальному провадженні, приходить до наступного.
Кримінальне провадження підсудне Кагарлицькому районному суду Київської області на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 23.10.2019 року, підстав для його закриття або зупинення немає, обвинувальний акт формально відповідає вимогам КПК України, відповідно, кримінальне провадження може бути призначене до основного судового розгляду у відкритому судовому засіданні в строки, визначені в резолютивній частині даної ухвали, в судове засідання слід викликати прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілу.
Що стосується клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то в задоволенні такого клопотання слід відмовити, обравши відносно обвинуваченого ОСОБА_7 такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт у нічний час доби.
Своє рішення в частині обрання запобіжного заходу суд обгрунтовує наступними фактичнимо обставинами справи, та нормами матеріального та процесуального права.
Так, в матеріалах кримінального провадження міститься клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, згідно прохальної частини якої прокурор просить суд винести судове рішення у виді ухвали, на підставі якої:
- обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Фастів Київської області, громадянину України, з неповною середньою освітою, одруженому, не працюючому, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , має на утриманні трьох малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, строком на 60 днів.
Своє клопотання прокурор в мотивувальній його частині обгрунтовує наступними фактичними обставинами та нормами права.
На розгляді суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000820, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2019 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Фастів Київської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 , має на утриманні трьох малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині за наступних обставин.

29 липня 2019 року приблизно о 07 год. 30 хв. ОСОБА_7 , разом з дружиною ОСОБА_6 , після спільного розпивання спиртних напоїв перебували на території подвір`ї по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_6 .

Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті потерпілій.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що нанесення удару ножем в шию є життєво- небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, діючи умисно, керуючись мотивом ревнощів, ножем, якого взяв зі столу в веранді будинку, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, завдав два удари в шию ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_7 , вважаючи, що досяг своєї злочинної мети та виконав усі дії, необхідні на його думку, для доведення злочину до кінця, а саме смерті ОСОБА_6 , припинив свої злочинні дії, однак наслідки у вигляді смерті потерпілої не настали завдяки наданню їй своєчасної медичної допомоги, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_6 завдано моральних страждань, а також спричинено згідно з висновком експерта № 299/д від 15 жовтня 2019 року тілесні ушкодження у вигляді колото - різаної рани шиї зліва та поверхневої різаної рани шиї зліва, що виникли в результаті 2-х дій гострого предмета (ів), з властивостями колюче-ріжучого та ріжучого, можливо ножа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я по критерію небезпеки для життя.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчинені ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними доказами, які не були досліджені у суді в порядку ст. 358 КПК України.

Відповідно до ст. 290 КПК України вказані докази відкриті стороні обвинувачення, а саме обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику, що підтверджується відповідним протоколом.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, крім випадків, передбачених частиною ст. 176 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. В даному випадку ОСОБА_7 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років позбавлення волі.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого обвинуваченого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 76 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявними ризиками в даному кримінальному провадженні, які дають достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як тримання під вартою є:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі може перераховуватися від суду. Про наявність даного ризику свідчить, те що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років позбавлення волі, що може надати останньому у майбутньому можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

- згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, які є його друзями, та потерпілу, яка є його дружиною, у цьому ж кримінальному провадженні. Незаконний вплив на свідків та потерпілу у цьому ж провадженні можуть позбавити сторону обвинувачення надати суду належні і допустимі доказів вини обвинуваченого ОСОБА_7 .

Отже, вказані відомості щодо особи ОСОБА_7 об`єктивно вказують на те, що перебуваючи на волі існують реальні ризики, що обвинувачений буде мати можливість переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Сукупність вказаних обставин та фактичних даних свідчить про те, що жоден з інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п, п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наведеним вище, які на даний час не зменшилися та не зникли.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами сг. ст. 36. 131. 132, 176. 177, 178, 183, 184, 194, 314, 315, 331 КПК України, - просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині клопотання.

Суд вважає, що вищевказане клопотання є необгрунтованим, що, звісно ж, тягне за собою відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 1 ст. 194 КПК України:
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, що стосується п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, то вважаю, що даний пункт доведено прокурором в судовому засіданні.
Проте, що стосується п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, то суд вважає, що прокурором в судовому засіданні неналежним чином не доведено наявність всих ризиків, які зазначені в клопотанні, з огляду на наступне.
Так, прокурор в клопотанні та в судовомузасіданні наполягав на існуванні наступних ризиків:
1. Переховуватися від органів досудового слідства та суду;
2.Незаконно впливати на потерпілого та свідків;
Так, що стосується ризику, який передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховуватися від органів досудового слідства та суду, то вважаю, що такий ризик відсутній в діях обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на наступне.
Так, після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 не зник з місця вчиненого злочину, не зник з населеного пункту, в якому проживає, хоча безпосередньо після вчинення злочину (враховуючи вимоги об`єктивності, розімності та логічності), - міг це вчинити.
Також обвинувачений ОСОБА_7 не здійснював будь яких дій, які б вказували на ту обставину, що він має намір покинути межі населеного пункту, в якому проживає.
Також суд звертає увагу на ту обставину, що 23.10.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 , відносно якого під час досудового слідства як до підозрюваного було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, був звільнений з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» в зв`язку з закінченням терміну дії ухвали слідчого судді про застосування до нього такого запобіжного заходу.
Проте, після звільнення його з під варти обвинувачений ОСОБА_7 не ухиляється від суду, - прибуває до суду на першу вимогу, відповідно, така обставина не може свідчити про ризик, який передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - ухилитися від суду.
Суд зазначає, що про намір переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду можуть свідчити такі дані, як придбання проїзних документів, зняття з різного виду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна, поведінку підозрюваного до, під час, та після вчиненого кримінального правопорушення.

Зазначаю, що прокурор в судовому засіданні не довів існування ознак, які свідчили б про намір обвинуваченого ОСОБА_7 ухилитися від суду.

Так, що стосується поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 безпосередньо перед вчиненням злочину, то суд зазначає, що перед вчиненням злочину обвинувачений ОСОБА_7 вживав алкоголь з потерпілою ОСОБА_13 , що, на їхню думку, спричинило вчинення злочину.

Що стосується тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, то суд зазначає, що дана обставина не відноситься до ризику, який передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливості ухилитися від слідства та суду, тяжкість покарання є однією із обставин, які перелічені в ст. 178 КПК України, та які враховуються лише при наявності ризиків, які передбачені в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вищевказані об`єктивні обставини справи, які були встановлені в судовому засіданні вказують на ту обставину, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та дають підставу вважати позицію сторони обвинувачення, - прокурора про наявність такого ризику такою, яка грунтується лише на гіпотетичних припущеннях, та не підтверджена належними та допустимими доказами в розумінні КПК України.

Вважаю, що твердження сторони обвинувачення, - прокурора про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 такого ризику є гіпотетичним, надуманим, а тому до уваги при обрання запобіжного заходу не береться.
Відповідно, вважаю, що гіпотетичні уявлення сторони обвинувачення (прокурора) про наявність в діях підозрюваного ризику, які не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні чинного КПК України, до уваги братися не можуть при обранні виду запобіжного заходу, а тому відсутність на думку суду в діях обвинуваченого ризику, який передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є однією із підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора.
Так, що стосується ризику, який передбачено п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, то вважаю, що такий ризик наявний в діях обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на наступне.
Так, вважаю, що даний ризик повинен мати реальний, об`єктивний вираз, а саме, наявність належних та допустимих доказів того, що обвинувачений вчиняв безпосередньо після вчинення злочину тиск на потерпілу особу чи свідків, з метою зміни ними показань, тобто, сторона обвинувачення повинна надати об`єктивні обставини, які б свідчили про такий ризик.
Такий тиск може мати прояв як у вигляді погроз, шантажу, так і у вигляді вмовляння в зв`язку з перебуванням підозрюваного з вищевказаними особами в певних відносинах, - як то, - в дружніх, родинних відносинах, підпорядкування по роду роботи, тощо.
Так, виходячи з вимог логічності, об`єктивності, суд допускає ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 може робити спроби впливу на свідків по даному кримінальному провадженню з метою зміни ними своїх показів.
Проте, суд зазначає, що такий ризик можна уникнути в межах застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт, - шляхом заборони обвинуваченому спілкуватися з свідками, які вказані в обвинувальному акті, не застосовуючи в обов`язковому порядку такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Що стосується упередження впливу на потерпілу, то суд зазначає, що такий ризик в даному випадку є вже не актуальним, та, відповідно, - не логічним, адже обвинувачений на момент розгляду справи вже як тиждень перебуває на волі та проживає спільно з своєю дружиною, - потерпілою по даній справі, яка, до речі вже подала клопотання про відсутність у неїх претензій до обвинуваченого, що зводить нанівець намагання прокурора недопустити спілкування, та, відповідно, впливу обвинуваченого на потерпілу.
Отже, доведення прокурором в судовому засіданні існування лише одного ризику, без належного обгрунтування того, що можливо застосувати інший, більш м`який вид запобіжного заходу, дає змогу суду застосувати положення ст. 194 КПК України.
Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України слідчий суддя відмовляє в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо прокурор та слідчий не доведуть недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно, суд вважає, що в даному випадку прокурор не довів, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе, сторона обвинувачення (прокурор) взагалі належним чином не обгрунтувала дану обставину, не надавши належні та допустимі докази на підтвердження такої обставини.

Суд вважає, що застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, з огляду на обставини справи, які встановлені в судовому засіданні, буде занадто суворим, та, відповідно, суд вважає, що застосування такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт в нічний час доби, - надасть гарантію належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 на час слухання кримінального провадження в суді.

Відповідно, з огляду на обставини кримінального провадження, які встановлені в судовому засіданні, є підстава для застосування положень ч. 4 ст. 194 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, встановлених під час судового засідання, та з огляду на вимоги ст. 194 КПК України, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволені клопотання прокурора, та, відповідно, необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт в нічний час доби, з огляду на наступне.
Перш за все слід зазначити, що порядок затримання особи, обрання, зміни та скасування запобіжних заходів чітко врегульовано Главою 18 КПК України, - Запобіжні заходи, затримання особи».
Так, згідно ст. 176 КПК України:
1. Запобіжними заходами є:
1) особисте зобов`язання;
2)особиста порука;
3)застава;
4)домашній арешт;
5)тримання під вартою.
2. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
3. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
4. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
5. Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави, не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 114 -1, 258 258 5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Отже, запобіжні заходи, - це заходи забезпечення кримінального провадження, які здійснюються уповноваженими на те державними органами, на підставах та в порядку, який передбачено КПК України, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються (обвинувачуються) у вчиненні кримінальних правопорушень, шляхом застосування дозволеного Законом процесуального примусу, який обмежує конституційні права та свободи, особисту свободу та свободу пересування підозрюваного (обвинуваченого).
Зглядаючись на вид запобіжних заходів, то слід зазначити, що обмеження прав підозрюваного (обвинуваченого) стосуються, перш за все свободи пересування та вільного вибору місця перебування.
Мета запобіжних заходів, - запобігти можливості підозрюваному (обвинуваченому) ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню об`єктивної істини та здійсненню правосуддя, а також продовжити злочинну діяльність.
Відповідно, в даному випадку метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 є запобігання можливості обвинуваченому незаконно впливати на свідків.
Що стосується системи запобіжних заходів, то вона закріплена в ч. 1 ст. 176 КПК України, та надає слідчому судді під час досудового розслідування кримінального провадження та суду під час судового провадження по справі альтернативність вибору при призначенні запобіжного заходу.
Слід зазначити, що альтернативність вибору запобіжного заходу законодавцем передбачена з метою застосування найбільш ефективного запобіжного заходу у кожному кримінальному провадженні, з метою якнайменш тяжкого втручання в Конституційні свободи та права громадян, з урахуванням таких чинників, - як то, - тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу правопорушника, обставини вчиненого злочину, та інші обставини, які передбачені у похідній нормі від ч. 1 ст. 177 КПК України, - в ст. 178 КПК України, та які у своїй сукупності можуть об`єктивно впливати на хід досудового розслідування та прийняття законного рішення за його результатами.
За характером вчиненого кримінального правопорушення, злочину чи кримінального проступку, законодавцем визначено обмеження щодо застосування запобіжних заходів.
Крім того, під час проведення досудового слідства по злочинах передбачена можливість застосування всіх без винятку, зазначених в ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжних заходів.
Відповідно, при виборі виду запобіжного заходу суд керувався положенням ч. 3 ст. 176 КПК України, згідно з яким запобіжні заходи, які передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, розташовані у порядку від найбільш м`якого, - особистого зобов`язання, до найбільш суворого - тримання під вартою.
Крім того, законодавець імперативно покладає обов`язок на слідчого, прокурора під час звернення до слідчого судді, суду обґрунтувати потребу у застосуванні певного запобіжного заходу.
Отже, вищевказаний обов`язок є винятковим, який зобов`язує слідчого та прокурора надати слідчому судді, суду дані, з яких із певною вірогідністю (найбільш вірогідною) стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки затриманого, підозрюваного чи обвинуваченого, відповідно, не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства, яке входить в поняття кримінальної репресії.
Для обрання та застосування запобіжного заходу у кожному кримінальному провадженні, без вийнятку, потрібна система фактичних підстав:
- докази вчинення підозрюваним (обвинуваченим) злочину;
- докази наявності ризиків, які передбачені положенням ч. 1 ст. 177 КПК України, та які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може вичинити нові злочини чи протидіяти розслідуванню шляхом зникнення з місця проживання, незаконного впливу на сторін кримінального провадження, тощо;
- доведеність під час обрання конкретного запобіжного заходу того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, причому, як вказувалося судом вище, обов`язок такого доведення імперативно лежить на стороні обвинувачення, - слідчому, прокурору.
Так, згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Отже, фактичними підставами застосування запобіжних заходів є наявність системи незаперечних доказів учинення відповідною особою злочину.
Оскільки запобіжні заходи застосовуються, як правило, до підозрюваного, а повідомлення про підозру здійснюється лише за наявності достатніх доказів, які викривають особу в учиненні злочину, то й запобіжні заходи можуть бути обрані тільки за наявності таких доказів.
Для наявності підстав для застосування запобіжного заходу необхідна наявність двох елементів по кримінальному провадженні, причому, обов`язково, в їх сукупності, а саме:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка визначається з урахуванням тяжкості вчиненого злочину чи кримінального проступку та характеристики підозрюваного, обвинуваченого. Для цього встановлюється наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення й відповідно їй повідомляється про підозру у вчиненні конкретного кримінального правопорушення;
- наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може перешкоджати будь-яким чином здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення того, у якому він підозрюється, обвинувачується. Зазначене повинно підтверджуватися матеріалами кримінального провадження, зокрема, показаннями свідків, потерпілих, отриманою інформацією в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, тощо.
Слід зазначити про те, що необгрунтоване застосування запобіжного заходу, неправильний його вибір, відмова скасувати його, коли в ньому відпала подальша необхідність, повинно розглядатися як несправедливість щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного), в зв`язку з чим недопустимо застосовувати запобіжний захід або погрожувати його застосуванням за відмову дати показання або подати будь - які докази, примушувати його до інших дій, що не входять до кола процесуальних обов`язків.
Спроби компенсувати недоліки і неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжних заходів не можуть бути виправдані жодною метою.
Отже, що стосується ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, то зазначаю наступне:
- в діях обвинуваченого ОСОБА_7 наявний ризик, який передбачено п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, (що судом обгрунтовано вище).
Отже, суд приходить до остаточного, непереборного висновку, що:
- на даному етапі судового слідства має місце обгрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України;
- в діях обвинуваченого ОСОБА_7 є в наявності ризик, який передбачено п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- проте, прокурор в клопотанні та в судовому засіданні не довів, що зазначений вище ризик вказує однозначно на наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, відповідно, - прокурор в судовому засіданні не довів, що інші, більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання ризикам, зазначені у клопотанні;
- прокурор в судовому засіданні не довів, що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового слідства, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, обставинам вчиненого злочину, особі обвинуваченого, та іншим об`єктивним обставинам справи, - що є вичерпними, достатніми підставами для відмови в задоволенні клопотання прокурора щодо обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Також при вирішенні питання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби судом було враховано також положення ст. 178 КПК України.
Так, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Отже, що стосується п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, то, на думку суду, до клопотання станом на час розгляду клопотання додано достатньо доказів, які дають розумні, достатні підстави для підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Що стосується обставини, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, - тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, то слід зазначити наступне.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до 15 років.

Проте, на думку суду, дана обставина, не може лягати в основу обрання такого найтяжчого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, така обставина є лише обставиною, яка враховуюється при обранні запобіжного заходу, але не є головним чинником при обранні такого.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішення неодноразово зазначав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обгрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто цим доводам органу обвинувачення, таким посиланням у клопотанні, мають бути конкретні і достатні для таких висновків матеріали.

Взяття під варту ніколи не повинно бути видом міри попередження, що застосовується в обов`язковому порядку абсолютно до всіх. Цей захід повинен розглядатися як виняткова міра і лише у випадку суворої необхідності. На цьому наголошується в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (65)11 від 9 квітня 1965 р. "Взяття під варту".
При цьому, національне процесуальне законодавство (ч. 1 ст. 183, п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України), власне як і судова практика ЄСПЛ, вимагає від слідчого судді, суду відповісти на питання- чи можливо уникнути застосування взяття під варту шляхом встановлення альтернативних мір.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України).

Врахування і висвітлення цих доводів має сприяти запереченням у конктерній справі проти клопотання про застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Що стосується п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України , - вік та стан здоров`я підозрюваного, то дану обставину оцінити в судовому засіданні встановити неможливо, так як стороною обвинувачення не надано до клопотання належних та допустимих доказів на обгрунтування цієї обставини, окрім цього, зазначаю, що прокурором не надано суду взагалі довідки про можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах ІТТ, СІЗО.

Суд вважає таку позицію сторони обвинувачення, - прокурора, - неприпустимою, а тому відсутність довідки про можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах СІЗО є однією із підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора.

Що стосується п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України, - міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини і утриманців, то слід констатувати, що у обвинуваченого ОСОБА_7 є в наявності міцні соціальні зв`язки.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно одружений, має на туриманні трьох малолітніх дітей.

Як зазначила потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 утримує цю сім`ю, а тому його перебування під вартою поставить сім`ю в скрутне матеріальне становище, - фактично позбавить дану сім`ю джерел до існування, це при тому, що дана сім`я і так стоїть на обліку як сім`я, яка потрапила в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позицію сторони обвинувачення, - прокурора щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, - твердженням, яке не підтвердилося в судовому засіданні, а тому до уваги при обранні запобіжного заходу не приймається.

Що стосується п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК України, - наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, то в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 хоча офіційно і не працює, проте, працює неофіційно, внаслідок чого утримує свою сім`ю, матеріальний рівень якої повністю залежить від доходів обвинуваченого, що, думку суду, не свідчить про ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 може ухилятися від слідства та суду.
Що стосується п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України, - репутацію підозрюваного, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується лише з позитивної сторони, що не може свідчити про наявність у нього негативної хараутеристики, яка б слугувала однією із підстав для обрання такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Що стосується п. 7 ч. 1 ст. 178 КПК України, - майновий стан підозрюваного, то дану обставину врахувати немає можливості, так як прокурором не надано доказів, які б могли встановити майновий статус обвинуваченого ОСОБА_7 .

Що стосується п. 8 ч. 1 ст. 178 КПК України, - наявність судимостей у підозрюваного, то в судовому засіданні встановлено, що в силу положень ст. 89 КК України обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, який не судимий.
Що стосується п. 9 ч. 1 ст. 178 КПК України, - дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, то, як раніше зазначалося судом, до обвинуваченого ОСОБА_7 під час перебувнння його в статусмі підозрюваного під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
23.10.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений з під варти з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» в зв`язку з закінченням терміну дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу.
Суд наголошує на тій обставині, що, не маючи відносно себе запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_14 з`являється до суду за першим викликом, що, на думку суду, спростовує твердження прокурора, що обвинувачений має намір ухилятися від слідства та суду, та, відповідно, на думку суду, виключає в діях обвинуваченого ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - ухилятися від суду.
Що стосується п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України, - наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, то таких відомостей в матеріалах кримінального провадження немає.
Що стосується п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України, - розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, то вчиненим злочином матеріальної шкоди не завдано.
Підсумовуючи вищевикладене, на підставі ст. 194 КПК України суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу в судовому засіданні встановлено докази обставин, які свідчать про:
1) на даному етапі судового слідства наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, який передбачено п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливість впливати на свідків в кримінальному провадженні;
3) Окрім того, як вказано вище, прокурором в судовому засіданні не доведено ту обставину, що в даному випадку не можливо застосувати інший, більш м`який вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно, вважаю, що в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема, - у виді домашнього арешту в нічний час доби, для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 буде обґрунтованим з точки зору Закону, зокрема, КПК України, норм Європейського права.
Враховуючи положення ст.ст. 177, 178 КПК України, а також обставини, які встановлені в судовому засіданні з огляду на вищевказані норми права, суд приходить до остаточного висновку щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як домашній арешт в нічний час доби.
Обгрунтування судом застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Фактичними підставами для обрання домашнього арешту, як запобіжного заходу, є:
1) доведеність підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення;
2) наявність доказів, що вказують, на вчинення підозрюваним злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України);
3) наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що особа може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України
4) доведеність неможливості застосувати більш м`який запобіжний захід (ч. 3 ст. 176 КПК України).
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби обвинуваченому ОСОБА_7 було враховано вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини» та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, слід зазначити, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Отже, суд в даному випадку вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як домашній арешт в нічний час доби буде відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного, його поведінці під час досудового розслідування, а тому такий запобіжний захід, як домашній арешт в нічний час доби, на думку суду, досягне мети забезпечення явки обвинуваченого ОСОБА_7 до суду шляхом контролем його поведінки, недопушення незаконного впливу обвинуваченого (в розумінні КПК України) на інших учасників кримінального провадження, - тобто, - забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на час судового слідства.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги, що обвинувачуваний ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливотяжкого злочину, - ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, проте, раніше не судимий, існує ризик того, що він може вплинути на свідків, тому слід обрати відносно обвинуваченого такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт в нічний час доби.
Домашній арешт слід обрати в нічний час доби, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_7 полишати своє місце проживання у визначений в резулютивній частині ухвали час, заборонивши обвинуваченому спілкуватися з свідками, які зазначені в обвинувальному акті, та зобов`язати обвинуваченого здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, поклавши на органи поліції контроль за виконання обвинуваченим ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Що стосується заборони обвинуваченому ОСОБА_7 спілкуватися із свідками, то в даному випадку суд керувався п.п. 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно п.п. 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:
Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається до виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

В зв`язку з застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у виді домашнього арешту в нічний час доби, роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 положення ч.ч. 4, 5 ст. 181 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Згідно ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Також суд приходить до висновку щодо незастосування в даному випадку положень ст. 314 1 КПК України, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Так, згідно ст. 314 1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.
Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Форма, зміст та порядок складання досудової доповіді про обвинуваченого визначаються законодавством.
Так, санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у видіпозбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.
Згідно положень ч. 5 ст. 12 КК України злочин, який передбачено ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , - відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Відповідно, на даному етапі судового слідства складання досудової доповіді у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 чинним КПК України не передбачено та не вимагається.
Що стосується цивільного позову:
В матеріалах кримінального провадження міститься позовна заява прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 в інтересах держави в особі Фастівської міської ради Київської області, Фастівської центральної районної лікарні до ОСОБА_7 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, яка подана вищевказаним прокурором для розгляду її спільно з кримінальним провадженням.
Суд вважає, що даного цивільного позову слід застосувати положення Глави 9 КПК України, - відшкодування (компенсація) шкоди у кримінальному провадженні, цивільний позов.
Зокрема, згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Згідно ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи вищевказані норми процесуального права, суд приходить до висновку щодо розгляду вищевказаного цивільного позову прокурора в даному кримінальному провадженні, при цьому слід визнати обвинуваченого ОСОБА_7 цивільним відповідачем по даній справі.

З огляду на вищевказане, підготовче судове провадження слід вважати закінченим.
Крім того, слухання даного кримінального провадження слід провести колегіально у складі трьох суддів, які були обрані автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України.
Враховуючи клопотання прокурора при виклик певних осіб, керуючись ст. ст. 31, 107, 110, 127, 128, 372, 314 - 316, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Підготовче засідання в справі № 381/3809/19, провадження №1 кп/368/197/19, - вважати закінченим.
Призначити до слухання у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного 29.07.2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000820 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 18.10.2019 року повідомлено підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, у відношенні якого під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, -
- в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області за адресою: 09201,Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого (Московська), 3, на 15 год. 00 хв. 11.11.2019 року.
В судове засідання викликати учасників судового провадження:
- прокурора, який включений до складу групи прокурорів по даному кримінальному провадженню;
- обвинуваченого, цивільного відповідача, - ОСОБА_7 ;
- захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_8 ;
- потерпілу ОСОБА_6 .
В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , - відмовити.
В рамках кримінального провадження № 0000820 від 29.07.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 18.10.2019 року повідомлено підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, у відношенні якого під час досудового слідства обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком на два місяці.
На час дії даної ухвали покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) прибувати до Кагарлицького районного суду Київської області за першою вимогою;
2) не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. поточної доби до 07 год. наступної доби.
3) утриматися від спілкування з свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10
4) здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 після проголошення ухвали та отримання її копії невідкладно прибути до місця його проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю з 30.10.2019 року по 28.12.2019 року, включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання Фастівському МВ НП України в Київської області, адреса: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Осипенка, будинок 6.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, - тримання під вартою.
Фастівському МВ НП України в Київської області, адреса: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Осипенка, будинок 6, негайно поставити на облік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 18.10.2019 року повідомлено підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, у відношенні якого під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, як особу, у відношенні якої обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби покласти на прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 .
Ухвала підлягає негайному виконанню:
1. Фастівським МВ НП України в Київській області, 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Осипенка, будинок 6.
2. обвинуваченим ОСОБА_7 .
Слухання провадження проводити колегівєю суддів в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання, - ОСОБА_4 .
Копію ухвали вручити вищепереліченим учасникам судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3