Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1405/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 25 липня 2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор просить вище зазначену ухвалу скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, звільнившись 05.03.2019 умовно-достроково з місць позбавлення волі з невідбутою частиною покарання 9 місяців 28 днів вже 23.07.2019 вчиняє тяжкий злочин, повторно відкрито викравши майно у ОСОБА_8 , кваліфікований за ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання, виключно у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років.

Вказаний факт вчинення злочину через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, продовження злочинної діяльності, достеменно свідчить про ігнорування ОСОБА_7 суспільних устоїв, законів та наявність ризику продовження останнім злочинної діяльності, подальше вчинення злочинів під час перебування на волі.

Не враховано слідчим суддею також самі обставини вчинення злочину, що майно відкрито викрадено у інваліда з видимими ознаками - паралізованою лівою рукою. Будучи обізнаним про інвалідність потерпілого, ОСОБА_7 , усвідомлюючи фактичну неможливість чинити потерпілим опору, завадити вчиненню злочину, відкрито викрадає в інваліда всі його гроші, що збільшує суспільну небезпечність злочину та особи, яка його скоїла. Відтак, вказані обставини дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може і надалі чинити тиск на потерпілого з метою ухилення від покарання за вчинений злочин.

Крім того, судом не враховано характеризуючі дані на особу підозрюваного, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення крадіжки майна до покарання з іспитовим строком. Однак, ухилявся від виконання вказаних судом обмежень, тому призначене покарання йому було замінено на реальний строк позбавлення волі. На даний час він знову обґрунтовано підозрюється у вчинення злочину в іншому населеному пункті. Зазначене свідчать про схильність ОСОБА_7 до ухилення від правоохоронної системи, в тому числі, від слідства, суду, та в сукупності з відсутністю міцних соціальних зв`язків, постійної роботи та джерела доходів, постійного місця проживання, характеризується із негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, що обгрунтовує наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, менш суворий запобіжний захід-особисте зобов`язання, не зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КК України.

Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею Баранівського районного суду Житомирської області від 25 липня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Середня, Баранівського району, Житомирської області, проживаючому по АДРЕСА_1 , запобіжний захід - особисте зобов`язання строком 60 днів, а саме до 24 вересня 2019 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_7 зареєстрований, проживає, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню №0000252;

-не відвідувати розважальні заклади, бари та кафе де продають спиртні напої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення проти задоволення цієї апеляційної скарги підозрюваного, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.
Виходячи з вимог ст.370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за корисливий злочин, маючи у встановленому порядку не зняту та непогашену судимість, підозрюється у вчиненні нового умисного злочину проти власності.

23 липня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину передбаченому ч.2 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджуються показами потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події в лісовому масиві в м. Баранівка від 23.07.2019, вилученими речовими доказами, показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст. ст. 132, 176-178, 183, 194 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
З норм ч.ч.1, 2 ст.179 КПК України вбачається, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, слідчий суддя помилково дійшов до висновку, що підстави для задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Однак, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі зазначені в ст.178 КПК України обставини, що стосуються особи підозрюваного та вчиненого кримінального правопорушення.

Посилання слідчого судді на те, що в ході розгляду клопотання слідчим не доведено наявність всіх обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України, внаслідок чого до підозрюваного не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими.

Оскільки враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Висновок слідчого судді про необхідність заміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов?язання не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, та не ґрунтується на матеріалах провадження, які дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені ризики.
Окрім цього, при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимим, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, звільнився 05.03.2019 умовно-достроково з місць позбавлення волі з невідбутою частиною покарання 9 місяців 28 днів і вже 23.07.2019 знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України. Підозрюваний ОСОБА_7 не має постійної роботи та джерела доходів, немає постійного місця проживання та сім`ї, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, а також тяжкість кримінального правопорушення, в вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та тяжкість покарання, що йому загрожуватиме в разі визнання його винним.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Також, відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 02.08.2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 привід в судове засідання апеляційного суду, оскільки підозрюваний до суду не з`явився, місце його перебування не було встановлено.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а тому є належними та обґрунтованими.

Згідно норм ст.183 КПК України, апеляційний суд, застосовує відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_7 , а також ризики, передбачені ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення), апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, визначає заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку колегії суддів, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого слідчого відділення Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з визначенням розміру застави.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 25 липня 2019 року, якою обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - особисте зобов`язання строком 60 днів, а саме до 24 вересня 2019 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання слідчого слідчого відділення Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2019 року.
Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою у строк дії ухвали на відповідний депозитний рахунок (Отримувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 42261525, код банку отримувача (МФО): 820172, Банк отримувача: ДКСУ у м. Києві, рахунок отримувача: 5932).
3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
-прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-не відлучатись за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває;
-заборонити спілкуватися зі свідками, потерпілими, іншими особами у кримінальному провадженні;
-не відвідувати розважальні заклади, бари та кафе де продають спиртні напої;
-здати на зберігання до слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну ( за наявністю).
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.
У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :