Справа № 495/4438/19
Провадження № 1-кп/947/928/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Одесі об`єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002926 від 23.08.2018 року та за № 0000449 від 22.02.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
11.09.2019 року з Одеського Апеляційного суду надійшли об`єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002926 від 23.08.2018 року та за № 0000449 від 22.02.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 152 КК України.
Прокурор заявив клопотання про обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки він обвинувачується у скоєнні середньої тяжкості, тяжкого, особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення, чим буде перешкоджати встановленню істини по справі. Також звернув увагу суду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягував до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що обвинувачений після притягнення до кримінальної відповідальності належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та те, що він може в будь-який момент здійснить спробу для уникнення покарання у вигляді позбавлення волі. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики прокурором не доведені, обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, тому можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. ЄСПЛ зазначив, що тяжкість покарання, не є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Представник потерпілої ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до суду не з`явилися.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд визнає, що без участі потерпілих та їх представників, неможливо провести підготовче судове засідання та вирішувати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду
Також,вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст.177,178,183,199 КПК України.
Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення відносно ОСОБА_7 , яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, середньої тяжкості та особливо тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, враховуючи вік обвинуваченого, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а саме те, що він має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, те, що на даний час кримінальне провадження не розглянуто, по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений, потерпілі, свідки, не досліджені письмові докази, те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому колегія суддів приходить до висновку що суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого,і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31,177-178,183,184,194,196,197,314-315,369-372 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Підготовче судове засідання у об`єднаних обвинувальних актах у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002926 від 23.08.2018 року та за № 0000449 від 22.02.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 152 КК України, відкласти до 08.11.2019 року о 11:00 годині.
Задовольнити клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Полянка, Білгород - Дністровського району, Одеської області, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор».
Строк ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів і припиняє свою дію 11.11.2019 року.
Етапувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ДУ «Ізмаїльського слідчого ізолятору» до ОУВП УДПТСУ №21 для розгляду кримінального провадження в Київському районному суді м. Одеси.
Після етапування і поміщення засудженого в ОУВП УДПТСУ №21 повідомити в установлений законом термін Київський районний суд м. Одеси.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3