Справа № 527/435/19
провадження № 1-кп/527/91/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Глобине кримінальне провадження № 0000086 від 11.02.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Василівка Козельщинського району Полтавської області, яка має середню освіту, вдова, не працююча, не має на утриманні малолітніх дітей, проживає без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч.3 ст. 297 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.

10.02.2019 року близько 16:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на центральному кладовищі, що розташоване в с. Устимівка, Глобинського району, Полтавської області неподалік вулиці Шевченка, з метою незаконного заволодіння металевими виробами, діючи умисно, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до місць поховання померлих, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують моральні устої суспільства, принципи загальнолюдської моралі, традиції та релігійні положення, щодо поховання померлих, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно, з корисливих мотивів, демонтувала два металеві хрести встановлені в надмогильних пам`ятниках померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тим самим вчинивши наругу над вказаними могилами.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 , які виразились у нарузі над могилами померлих вчинені з корисливих мотивів, кваліфіковано за ч. 3 ст. 297 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 10.02.2019, близько 16:00 год., перебуваючи на центральному кладовищі, що розташоване в с. Устимівка, Глобинського району, Полтавської області неподалік вулиці Шевченка, помітила біля паркану кладовища металевий стіл, частково пофарбований фарбою чорного кольору, подекуди із іржею, який складався із труби та металевого листа, в цей час у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 умисно, з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, таємно викрала вказаний металевий стіл. Згідно висновку судового експерта ОСОБА_10 , № 555 від 18.02.2019, вартість металевого стола з урахуванням зносу складає 265 гривень 59 копійок. Вчиненим кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 заподіяно майнову шкоду на вище вказану суму.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України.

Прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 10 вересня 2019 року між прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 .

Відповідно до цієї угоди, обвинувачена під час розгляду справи повністю визнавала свою винуватість у вчиненому злочині. Крім того, в угоді сторони визначили, що у разі затвердження угоди судом, ОСОБА_5 , беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та наведені обставини вчинення злочину; сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_5 покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення у виді :

-за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 297 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі;

Відповідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75,76 КК України. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Обвинувачена ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 297 КК України визнала повністю, пояснила, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро каються у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до неї не застосовувалися, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості між нею та прокурором.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити дану угоду про визнання ОСОБА_5 винуватості.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважала, що угода підлягає затвердженню. При цьому, зазначила, що при укладенні угода права її підзахисної були додержані, відповідні положення КПК України щодо наслідків укладення угоди роз`яснені, будь-якого впливу для її укладання на її підзахисну не чинилося.

Суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоди або відмовити в затвердженні угод та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Судом встановлено, що між сторонами кримінального провадження прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000086 від 11.02.2019 та обвинуваченою ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , досягнуто та підписано угоду від 10.09.2019 року про визнання винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 297КК України, за змістом якої обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень та наведені обставини вчинення злочинів; сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_5 покарання за вчинене нею кримінальних правопорушення у виді позбавлення волі відповідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75,76 КК України. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідають вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 297КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75,76 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Суд пересвідчився, в реальності та можливості виконання умов угоди, що відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Судом встановлено, що діяння, вчинене ОСОБА_5 правильно кваліфіковане за ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 297КК України.

Також, судом обвинуваченій роз`яснено ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких їй цілком зрозумілі, нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого її обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.

Згідно з ч.3,4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185, КК України є злочином середньої тяжкості, кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 297 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України щодо зазначених кримінальних правопорушень угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена.

На підставі ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Узгоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: пропонується у межах, встановлених санкцією ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 297КК України, враховує ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченої, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вдова, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Відповідно до роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом.

Згідно з вимогами ст. 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною першою та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням без ізоляції обвинуваченої від суспільства, застосувавши положення ст. 75 КК України та звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком необхідної тривалості та з покладанням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України та додатково п.2 ч.2 ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

За наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 297 КК України та призначення узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі з урахуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 373, 374, 468-475 КПК України,суд,-

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену 10 вересня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000086 між прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 - затвердити.
Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді:

-за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі;
-за ч.3 ст. 297 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі;
Відповідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пп. 1,2, ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: металевий стіл чорного кольору, дві ідентичні хрести із нержавіючого металу (постанови про визнання речовими доказами від 11.01.2019 року) залишити власникам.

Арешт накладений ухвалами суду від 13 лютого 2019 року (справа № 527/319/19, провадження № 1-кс/527/247/19) та 13 лютого 2019 року (справа № 527/320/19, провадження № 1-кс/527/248/19) скасувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1