Провадження № 11-кп/824/2112/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 368 КК України
У Х В А Л А
іменем України

17 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
представника
ДУ Київський СІЗО: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки з конфіскацією частини належного йому на праві приватної власності майна та без спеціальної конфіскації.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року ОСОБА_7 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.07.2015 року по 03.07.2015 року та з 16.03.2016 року по 04.07.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

03.04.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що, не зважаючи на те, що ОСОБА_10 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання у виді позбавлення волі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 року, злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, за який він засуджений, є корупційним злочином та за класифікацією у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, тому до нього не можуть бути застосовані положення п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати вказану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким застосувати до нього ч. 3 ст. 81 КК України. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню. Засуджений зазначає, що у випадку, якщо виходити з положень п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 81 КК України, то в них відсутня пряма заборона органам правосуддя застосовувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженим за вчинені тяжкі корупційні злочини, а тому судом першої інстанції винесено рішення, яке підлягає скасуванню у зв`язку із незастосуванням закону, який мав бути застосований. Апелянт зазначає, що під час відбування покарання він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сумлінно працює, що є практичною гарантією щодо зміни його поведінки та можна стверджувати, що покарання досягло своєї мети. Він відбув 2/3 призначеного покарання, під час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, стягнень не має, став на шлях виправлення, має зразкову поведінку. Також він одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, та буде працевлаштований у разі задоволення клопотання.

Заслухавши доповідача, думку засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи ухвалу суду законною; представника ДУ «Київський СІЗО» в підтримку апеляційної скарги засудженого; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки з конфіскацією частини належного йому на праві приватної власності майна та без спеціальної конфіскації /а. п. 4/.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року засудженому ОСОБА_11 зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.07.2015 року по 03.07.2015 року та з 16.03.2016 року по 04.07.2016 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початком відбування строку покарання засудженим є 16.03.2016 року, кінцем строку 22.11.2020 року /а. п. 4/.

Так, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, в редакції, чинній на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Враховуючи положення вказаної статті, не зважаючи на позитивні характеристики засудженого, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо неможливості умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .
Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність рішення суду першої інстанції, а тому вона не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

С У Д Д І :

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4