Провадження № 11-кп/4820/707/19
Справа № 671/2400/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.119 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

неповнолітнього ОСОБА_10 ,

його законних представників: ОСОБА_11 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_12 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156, за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Волочиського районного суду від 16 вересня 2019 року,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.
Застосовано до ОСОБА_10 примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк до досягнення ним повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також обмежено дозвілля неповнолітнього та встановлено особливі вимоги до його поведінки, встановивши йому обмеження перебування поза місцем його проживання без присутності батьків або осіб, які їх замінюють, щоденно з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. у зимово-весняний період та з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. у літньо-осінній період на строк до досягнення ним повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Цивільні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задоволено частково: ухвалено стягнути з неповнолітнього ОСОБА_10 на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 50000 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_10 коштів чи майна, достатнього для відшкодування шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, таке стягнення ухвалено проводити з його батьків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .
При досягненні ОСОБА_10 повноліття стягнення ухвалено проводити з нього особисто.
Судом вирішено питання про речові докази.

За ухвалою місцевого суду, неповнолітній ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, за наступних обставин.
19 квітня 2018 року близько 14 год. 50 хв. учень 9-го класу Бубнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи під час перерви в коридорі, поблизу вхідних дверей 9-го класу зазначеної школи, що знаходиться по вул. Шкільна, 18 у с. Бубнівка Волочиського району Хмельницької області, жартуючи, запропонував своєму однокласникові ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , провести додому дівчину, яка йому подобалася. Зніяковівши, неповнолітній ОСОБА_13 жартома спробував вдарити неповнолітнього ОСОБА_10 ногою, проте останній відхилився від удару.
Продовжуючи підліткові пустощі, ОСОБА_13 дістав із правої кишені спортивної кофти каштан та кинув ним у напрямку ОСОБА_10 в обличчя. В подальшому неповнолітній ОСОБА_10 вирішив кинути цей каштан ОСОБА_13 у відповідь. Шукаючи на підлозі коридору вказаний каштан, неповнолітній ОСОБА_10 випадково помітив на підлозі поблизу вхідних дверей до 9 класу декоративну дерев`яну писанку у формі курячого яйця.
З метою продовження розпочатих пустощів, неповнолітній ОСОБА_10 , не маючи наміру на спричинення неповнолітньому ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, проявивши злочинну недбалість, тобто не усвідомлючи суспільної небезпеки своїх дій та не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, взяв у праву руку знайдену ним дерев`яну писанку, вага якої становить 30,732 г та, не розрахувавши власну силу, кинув знайденою дерев`яною писанкою в сторону ОСОБА_13 , який в цей час знаходився в коридорі школи на відстані близько 3 метрів від нього. При цьому, не бажаючи заподіяння тяжких наслідків внаслідок своїх дій, неповнолітній ОСОБА_10 випадково влучив ОСОБА_13 в скронево-тім`яну ділянку голови справа, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під м`якими покривами голови в скроневій ділянці справа, епідурального та субарахноїдального крововиливів у скроневій ділянці справа та забою головного мозку в скронево-тім`яній ділянці справа.
Після отриманого удару ОСОБА_13 на декілька секунд оперся руками на підвіконник та в подальшому, підійшовши до вхідних дверей 9-го класу, присів та відразу впав на підлогу, втративши на декілька хвилин свідомість. Прийшовши до свідомості, неповнолітній ОСОБА_13 увійшов до класу, присів за свою парту та із початком наступного уроку розпочав виконувати надане учителем завдання, не висловлюючи скарг на самопочуття. Проте під час розпочатого уроку, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_13 було надано медичну допомогу.
У подальшому викликаною бригадою швидкої медичної допомоги неповнолітнього ОСОБА_13 було доставлено до Волочиської центральної районної лікарні, де близько 17 години 19 квітня 2018 року його госпіталізували до реанімаційного відділення цієї ж лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_6 о 06 год 35 хв він помер внаслідок наявної закритої черепно-мозкової травми у вигляді травматичного епідурального крововиливу та забою головного мозку в скронево-тім`яній ділянці справа.
Виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просили ухвалу суду в частині відмови в задоволенні цивільного позову скасувати та ухвалити нову, якою їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Уважали, що смертю сина їм завдана непоправна моральна шкода, яку вони оцінили в 300 000 грн кожному, а тому стягнута судом на їх користь шкода в розмірі 50 000 грн кожному не є співрозмірною завданим їм стражданням.

Зазначали, що життя їх сина обірвалось в 15 років і це емоційне потрясіння докорінно змінило їх повсякденне життя, вплинуло на стосунки в сім`ї, на стан здоров`я ОСОБА_7 .

Уважали, що родина ОСОБА_14 не проявила належного співчуття та уникають спілкування з ними, з чого вони зробили висновки, що смерть ОСОБА_13 для них нічого не значить.

Крім того, ОСОБА_8 зазначав, що працює вчителем у школі, де загинув його син, що спричиняє йому особливі психологічні страждання.

ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в запереченнях на апеляційні скарги потерпілих уважали їх доводи безпідставними і просили залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Зазначали, що вже надали матеріальну допомогу потерпілим в розмірі 5000 грн., витратили близько 20 000 грн. на лікування потерпілого, якого неодноразово відвідували у лікарні, брали участь у витратах на поховання.

Стверджували, що при визначенні судом розміру моральної шкоду судом ураховано, що вчинене діяння є необережним, між потерпілим та їх сином були товариські відносини, останній щиро розкаявся у скоєному. Відтак, сума моральних збитків, яку просять стягнути потерпілі, поставить їх сім`ю у скрутне матеріальне становище та позбавить їх дітей нормального розвитку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та узагальнених доводів апеляційних скарг; потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представника адвоката ОСОБА_15 , які підтримали апеляційні скарги про зміну вироку суду в частині цивільного позову; неповнолітнього ОСОБА_10 , його законних представників ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_12 , які заперечили проти їх задоволення; думку прокурора, який при вирішенні апеляційних скарг покладався на розсуд суду, при цьому наголошував на тому, що стягнута місцевим судом на користь потерпілих шкода не є співрозмірною завданим їм стражданням; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновки суду про вчинення неповнолітнім ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, обрання йому виду виховного заходу, в апеляційних скаргах не оспорюється.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При вирішенні позову суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Тобто при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння, а також визначити порядок її відшкодування.
Апеляційний суд установив, що цих вимог закону при вирішенні цивільних позовів потерпілих у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього ОСОБА_10 місцевим судом не дотримано.
Зокрема, колегія суддів зазначає, що під час ухвалення рішення місцевий суд мав ретельно перевірити доводи цивільних позовів з огляду на заявлений розмір компенсації вищевказаної шкоди.
Проте місцевий суд не врахував повною мірою аргументовані пояснення обох потерпілих у частині обґрунтованості суми відшкодування завданого суспільно небезпечним діянням збитку. Також слід зазначити, що місцевий суд у вироку, обмежившись формальними фразами, розгорнуто не вказав, чому вважав за необхідне частково задовольнити позови щодо стягнення моральної шкоди.
Отже, доводи апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в частині вирішення їх цивільного позову є переконливими та заслуговують на увагу.

На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд частково задовольнив позовні вимоги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і стягнув з неповнолітнього ОСОБА_10 (а в разі відсутності у нього коштів чи майна з його батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) на їх користь по 50 000 грн моральної шкоди кожному, проте не навів переконливих мотивів саме такого розміру шкоди з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи фактичні обставини провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає обсягу фізичних та моральних страждань, завданих потерпілим та є недостатнім для компенсації перенесених ними моральних страждань.

Так, місцевим судом ураховано скрутне матеріальне становище сім`ї ОСОБА_14 , зокрема, те, що неповнолітній ОСОБА_10 отримує стипендію в сумі 490 грн, а його батьки не працюють, дії неповнолітнього ОСОБА_10 були неумисними і в матеріалах провадження відсутні докази про неналежне виконання батьками своїх батьківських обов`язків.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини підлягають урахуванню поряд з іншими обставинами, однак не є визначальними.

В обґрунтування заявленого потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розміру заподіяної їм моральної шкоди по 300 000 грн кожному, вони вказували, що внаслідок вчиненого неповнолітнім ОСОБА_10 діяння, загинув їх повний сил п`ятнадцятирічний син, чим їм було заподіяно непоправну втрату, внаслідок чого вони переживали та продовжують переживати глибокі та тривалі психологічні страждання.
У зв`язку з цим ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Волочиської ЦРЛ, також змінився психологічно-емоційний клімат в їхній сім`ї.
Зазначали, що звернення до правоохоронних органів за захистом їх прав та відстоювання інтересів у суді також викликають у них емоційні переживання, а поведінка батьків ОСОБА_10 свідчить про відсутність у них належного співчуття.
Крім того, ОСОБА_8 наголошував, що працює вчителем у школі, де загинув його син, що також щодня спричиняє йому особливі психологічні страждання.

Ці обставини потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили в засіданні апеляційного суду. Їх участь та поведінка при апеляційному розгляді додатково вказувала на глибину завданих їм страждань. При цьому позивачі вказували, що оскільки неповнолітній ОСОБА_10 не підлягає покаранню відповідно закону, а їх втрата є непоправною, то наполягали на матеріальному покаранні відповідачів.

Колегія суддів переконана, що загибель дитини потерпілих з неминучістю завдає моральних страждань близьким родичам і ця презумпція витікає не лише з положень ст.23 ЦК України, але й ґрунтується на здоровому глузді.
З урахуванням викладеного, а також майнового стану неповнолітнього ОСОБА_10 та його батьків, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, наслідки, що наступили, характер і тривалість моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілих, уважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов та збільшити розмір стягнутої на користь потерпілих моральної шкоди до 250 000 грн кожному потерпілому.
Саме такий розмір моральної шкоди, на переконання колегії суддів, буде відповідати глибині та тривалості їх моральних страждань та буде співрозмірним із перенесеною ними втратою неповнолітнього сина.
Керуючись ст.ст.407, 408, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Волочиського районного суду від 16 вересня 2019 року про застосування до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Цивільні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 250 000 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_10 коштів чи майна, достатнього для відшкодування шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, таке стягнення проводити з його батьків ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При досягненні ОСОБА_10 повноліття стягнення проводити з нього особисто.
У решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: