Справа № 199/9742/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

- суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001191, який надійшов з прокуратури Дніпропетровської області відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбаченіст.177 КПК України.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи особливу тяжкість злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду та вчинити інший злочин, здійснювати тиск на свідків. Ці обставини, у свою чергу, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Захисник ОСОБА_6 вважав клопотання прокурора необґрунтованим, а тому просив суд змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на інший, який непов`язаний з триманням під вартою. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, а також клопотання захисника про зміну останньому запобіжного заходу, вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника таким, що не може бути задоволено, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, а підставою для продовження дії запобіжного заходу є наявність обвинувального акта, відповідно до якого він продовжує обвинувачуватися у вчиненні умисного вбивства людини з особливою жорстокістю, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, приймаючи до уваги репутацію обвинуваченого, який раніше засуджувався за умисні злочини, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, ОСОБА_7 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Суд вважає, що продовження тримання обвинуваченого під вартою в даному провадженні є виправданим, оскільки, до даної справи наявна прискіплива увага з боку сторонніх спостерігачів, яка на думку суду, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.
За таких обставин суд вважає, що оскільки на цей час ОСОБА_7 продовжує обвинувачуватися у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, враховуючи те, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, продовження застосування обвинуваченому тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії». В свою чергу, викладені обставини вказують на недостатність застосування ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При продовженні строку дії запобіжного заходу, суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_7 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.
Досліджуючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу, суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Згідно з ч.4 ст.183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначався, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 331, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурораОСОБА_5 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, строк тримання під вартою до 06.02.2020 року включно.
В задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на інший, який непов`язаний з триманням під вартою - відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання в частині продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 - начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала набирає чинності негайно.
Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.2 ст.392 КПК України, учасники судового провадження на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Судді:
__________ ОСОБА_2 __________ ОСОБА_1 __________ ОСОБА_9 -Почтовик