Дата документу 04.11.2019 Справа № 333/2385/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/2385/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1614/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 4 листопада 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

27 лютого 2017 р. приблизно о 18 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном зайшов в приміщення аптеки «Формула здоров`я», розташованої по вул. Космічній, 87 в м. Запоріжжі. Знаходячись в приміщенні аптеки, ОСОБА_7 , реалізовуючи вказаний злочинний намір, підійшов до передкасової зони, що огороджена скляним стелажем, де здійснив напад на фармацевта аптеки ОСОБА_9 . Демонструючи перед потерпілою предмет, зовні схожий на викрутку, погрожуючи ОСОБА_9 фізичною розправою, яка потерпіла сприймала реально, тобто застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, ОСОБА_7 почав вимагати у неї грошові кошти. В зв`язку з тим, що потерпіла відмовилась передати грошові кошти, обвинувачений штурнув скляний стелаж, незаконно проник до службового приміщення, відокремленого від торгової зали, вхід до котрого будь-яким особам, крім працівникам аптеки, заборонений, яке є сховищем, де з касового апарату викрав грошові кошти в сумі 4 593 грн. 97 коп., заволодівши майном ТОВ «Роджерс».

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його власністю.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в період з 9 квітня 2017 р. до 21 червня 2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 9 квітня 2017 р.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - тримання під вартою.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним та не обґрунтованим.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що він був засуджений за злочин, який не скоював.
Вказує, що в порушення вимог ч.3 ст. 337 КПК України, суд безпідставно підтримав обвинувачення в частині проникнення в приміщення, оскільки він фактично перебував в загальнодоступній залі аптеки перебував в приміщенні аптеки.
Крім того, зазначає, що все обвинувачення побудовано на неправдивих показаннях потерпілої, яка взагалі не може перебувати в цьому статусі, також її показання, наданні на досудовому розслідування та під час судового слідства, містять істотні суперечності, що залишено поза увагою суду.
Окрім цього, зазначений розмір збитків належним чином не встановлений, експертиз ніяких з цього приводу не проводилось, а надану суду довідку директором ТОВ «Роджерс» не можна вважати доказом по справі, оскільки вона носить лише інформативний характер.
Просить, вирок скасувати, перекваліфікувати його дії та прийняти законне рішення.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, крім того, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом неналежним чином оцінені досліджені докази, які виключать причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, зокрема показання потерпілої, висновок дактилоскопічної експертизи.
Крім того, вказує, що, враховуючи фактичних обставин справи, судом неправильно визначено об`єктивну сторону злочину, оскільки відокремлена вітринами торгова зала аптеки жодним чином не може виступати як сховище, а є лише робочим місцем на території торгової зали.
Також, зазначає про безпідставність покладення в основу обвинувального вироку показання свідка інспектора-криміналіста ОСОБА_10 , оскільки він не приймав участі в огляді.
Окрім цього, вказує, що зазначений розмір збитків належним чином не встановлений, оскільки експертиз ніяких з цього приводу не проводилось, а надану суду довідку директором ТОВ «Роджерс» не можна вважати доказом по справі, так як вона носить лише інформативний характер.
Просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_7 невинуватим та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційні скарги, вказала, що надані показання потерпілої є суперечливим, інкримінована ст. 187 КК України не підтверджена дослідженими доказами та вина ОСОБА_7 не доведена.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника, вказав про відсутність доказів його вини, наявність суперечностей в показаннях потерпілої, відсутність кваліфікуючої ознаки проникнення, а також те, що гроші були на території загальнодоступної зали аптеки, тобто вони знаходилися у вільному доступі, касовий апарат був відсутній. Зазначає, що інкримінований злочин не скоював, лише перевернув вітрину.
Прокурор у судовому засіданні вказала про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, оскільки потерпіла чітко вказала на обвинуваченого як на особу, яка вчинила злочину, зазначила про нестабільну позицію обвинуваченого, який раніше частково визнавав вину, а тепер взагалі не визнає.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, без безпосереднього дослідження доказів не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції. Отже, суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно частини 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються - у разі визнання особи винуватою, зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

На переконання колегії суддів, місцевий суд не дотримався вимог вищенаведених норм законодавства.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», в мотивувальній частині обвинувального вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності обвинуваченого, його роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Так, в мотивувальній частині вироку, в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у сховище (розбій).

Натомість, місцевий суд не встановив усіх складових фактичних обставин кримінального провадження, зокрема наявності у обвинуваченого умислу на вчинення інкримінованого злочину до його появи в приміщенні аптеки, грошових коштів та погроз, які могли бути розцінені потерпілою, як ті, що загрожують її життю і здоров`ю, та предмета, за допомогою якого здійснювались погрози потерпілій, що не узгоджується із вимогами ч.1 ст. 91 КПК України і пов`язано із оцінкою доказів (ст. 94 КПК України).

Суд першої інстанції, відповідаючи на доводи обвинуваченого з приводу того, що у нього не було умислу на заволодіння майном, він не вчиняв розбійного нападу та не викрадав грошові кошти, формально вказав про те, що вони спростовується сукупністю доказів, що узгоджуються між собою, зокрема показами потерпілої, протоколом огляду місця події, висновком судової дактилоскопічної експертизи.

При цьому, районним судом не звернуто уваги на надані у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_9 щодо хронологій дій обвинуваченого та перебігу подій, зміст яких ставить під сумнів висновок суду щодо послідовності показів потерпілої. Суперечності у показах потерпілої судом першої інстанції не усунуті.

Вирішуючи доводи сторони захисту щодо необґрунтованості висновку суду про застосування обвинуваченим погроз, які могли бути розцінені потерпілою, як ті, що загрожують її життю і здоров`ю, та наявність предмета за допомогою якою, здійснювались ці погрози, апеляційна інстанція зауважує на вмотивованості даного висновку місцевого суду лише показами потерпілої ОСОБА_9 .

Навівши у вироку інші досліджені докази, зокрема показання представника потерпілого ОСОБА_11 , відеозапис з камері відео-спостереження, висновок судової дактилоскопічної експертизи, покази експерта криміналіста ОСОБА_10 , районний суд не оцінив дані докази в контексті висунутого ОСОБА_7 обвинувачення за кваліфікуючим складом: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у сховище (розбій).

Отже, суд першої інстанції припустився порушення ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів з точки зору не лише належності і допустимості, а і на предмет їх достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З приводу доводів сторони захисту, судова колегія знаходить обґрунтованим посилання на те, що районний суд не приділив уваги:

- показанням представника потерпілого ОСОБА_11 , який зазначав, що не був очевидцем події, а про її обставини дізнався зі слів ОСОБА_9 ;

- відомостям відеозапису, долученому до матеріалів провадження, зокрема щодо неможливості побачити в руках обвинуваченого предмет, за допомогою якого здійснювалися погрози на адресу потерпілої;

- протоколу огляду місця події стосовно зафіксованої обстановки.

Судова колегія констатує, що місцевий суд не провів детального аналізу відеозапису події, відомостей протоколу огляду місця події на предмет з`ясування достовірності показів учасників події та не співставив між собою здобуті слідством та надані прокурором докази.

Одночасно, слід зазначати про неможливість, через відсутність у матеріалах провадження витягу з ЄРДР, заяви потерпілої, відповісти на доводи сторони захисту з приводу протиріч у показах потерпілої щодо здійсненних обвинуваченим на її адресу погроз.

Зазначені обставини, попре доводи сторони захисту, не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Отже, наведене засвідчує формальний підхід до оцінки доказів у площині пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Окрім цього, слід зауважити, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи сторони захисту, дійшов висновку, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, не звернув уваги на конкретні обставини справи та не надав їм належної юридичної оцінки.

Разом з цим, виходячи з такої засади кримінального провадження як безпосередність дослідження доказів відповідно до п.16 ч.1 ст.7, ст. 23 КПК України та правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Судуу рішенні від 05.12.2018 року у справі № 301/2178/13-к (п.31), беручи до уваги доводи апеляційних скарг сторони захисту згідно ч.1 ст. 404 КПК України і враховуючи відсутність клопотання відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України щодо повторного дослідження доказів або дослідження доказів, які не досліджувалися в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі давати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо наданих доказів не було безпосередньо досліджено під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Таким чином, апеляційний суд, з огляду на сукупність вище наведених обставин, позбавлений можливості проаналізувати з дотриманням вимог ст. 94 КПК України доводи апелянтів.

Приймаючи до уваги встановлений факт істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, який допущено судом першої інстанції, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме вимог ст. 7 КПК України, ч.6 ст. 9 КПК України, оскаржуваний вирок, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду необхідно усунути порушення, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно перевірити доводи сторони захисту та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК Українискасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4