Справа № 307/2485/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
03.09.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, раніше судимого: 25.04.2017 Хустським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.15 , ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, із застосуванням ст.75, ст. 76 КК України з іспитовим строком на два роки та 14.11.2018 Хустським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України на 4 роки 3 місяців позбавлення волі
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання 4 роки 4 місяці позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хустського районного суду від 14.11.2018 у виді одного місяця позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання 4 роки і 5 місяців позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування, тобто з моменту його затримання з 05 січня 2017 року та тримання під вартою під час досудового розслідування до 25 квітня 2017 року, із урахуванням ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону 2015 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ухвали суду від 23.04.2019 визначено початок строку відбування покарання ОСОБА_6 з 26 липня 2018 року.
Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
ОСОБА_6 виконав усі дії для скоєння крадіжки, але злочин не було закінчено із причин, які не залежали від його волі, оскільки він був виявлений на місці вчинення крадіжки, у зв`язку із чим був затриманий працівниками поліції.
В апеляційній обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що викрадені речі він повернув, оскільки був затриманий на місці злочину та вину у вчиненому визнав. Не оспорює висновки суду першої інстанції щодо визнання його винним та призначення покарання, однак, не згідний з тим, що строк попереднього ув`язнення за об`єднаним вироком йому не зарахований і просить зарахувати йому термін перебування під вартою на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника, який підтримав обвинуваченого, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України ніким з учасників судового розгляду не оспорюється. Таким чином, суд перевіряє вимоги апеляційної скарги щодо правильності зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбутття покарання. Разом з тим, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого ( ч.2 ст. 404 КПК України).
Апеляційний суд, перевіряючи те, чи правильно призначено покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185КК України, відлік строку відбуття призначеного покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання без урахування положень ст. 68 КК України, відповідно до якої розмір покарання за незакінчений злочин не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини Кримінального Кодексу.
Частиною 3 ст. 185 КК України максимальне покарання передбачено у 6 років позбавлення волі. Отже, його дві третини складає розмір 4 роки позбавлення волі.
Суд призначив ОСОБА_10 4 роки 4 місяці позбавлення волі. Тому вирок в цій частині підлягає зміні відповідно до п.4 ч. 1 ст. 408 та п.1 ч. 1 ст. 413 КПК України, оскільки суд допустив неправильне застосування норм матеріального закону, у зв`язку з чим ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.
З урахуванням особи обвинуваченого, який активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, апеляційний суд приходить до висновку, що покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Апеляційний суд вважає слушними пояснення захисника про те, що суд у вироку не зазначив з якого часу слід обчислювати призначене ОСОБА_6 покарання, тому ця обставина підлягає вказівці в ухвалі апеляційного суду.
Убачається, що хоча суд своєю ухвалою від 23.04.2019 вказав про визначення дати початку строку відбуття покарання, зазначивши її датою - 26.07.2018, однак вносити зміни у вирок ухвалою суду не допускається. Така ухвала могла бути винесена в порядку виконання вироку після набрання ним законної сили.
Щодо прохання ОСОБА_6 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то з вироку убачається, що суд першої інстанції такий строк зарахував, а саме період знаходження ОСОБА_6 під вартою з 05 січня 2017 року до 25 квітня 2017 року, із урахуванням ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону 2015 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Разом з тим, прохання про зарахування попереднього ув`язнення з моменту взяття ОСОБА_6 під варту з 26 липня 2018 року не може бути задоволено, оскільки підстав для зарахування періоду тримання під вартою з 26.07.2018 по день набрання вироком законної сили, тобто до 03.09.2019, з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення - жодних немає. І висновок Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, на який у своєму виступі зіслався захисник, не може бути застосований відносно ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_6 взятий під варту за оскаржуваним вироком поза межами чинності ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону 2015 року.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково .
Вирок Тячівського районного суду від 22 березня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - змінити.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді 4-х( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ( вироків) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Хустського районного суду від 22.03.2019 та вироком Хустського районного суду від 14.11.2018 - остаточно до відбуття 4 ( чотири ) роки 3 місяці позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 у відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 5 січня 2017 року по 25 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону 2015 року, та з 26 липня 2018 року по день набрання вироком законної сили - строк тримання його під вартою з розрахунку день за день.

В решті вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою - у цей же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: