Справа № 157/863/19
Провадження №1-кп/157/52/19
УХВАЛА
Іменем України

06 серпня 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 квітня 2019 року за № 0000180, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, а саме в тому, що він 11 квітня 2019 року близько 7 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку, належному ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс серію ударів (не менше 33) дерев`яною палицею та топорищем в ділянку ніг та тулуба ОСОБА_7 , внаслідок чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки з ураженням магістральних судин, закритої травми грудної клітки з переломом дев`ятого ребра, синців, саден та забійних ран обох верхніх та нижніх кінцівок, що ускладнились розвитком геморагічного шоку, від яких останній близько 16 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_1 заявив письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на строк до 60 днів. В обгрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. За підозрою у вчиненні цього злочину останнього затримано о 14 год. 30 хв. 12 квітня 2019 року і повідомлено про підозру. Під час досудового розслідування ОСОБА_4 вину у вчиненні зазначеного злочину визнав. Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 12 квітня 2019 року, постановою слідчого про визнання речей речовими доказами та передачу їх на зберігання від 11 квітня 2019 року, лікарським свідоцтвом про смерть № 3 від 12 квітня 2019 року, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_7 стали геморагічний шок, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки з пошкодженням магістральних судин. З протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 11 квітня 2019 року вбачається, що незадовго до своєї смерті ОСОБА_7 повідомив свідку про те, що того дня ОСОБА_4 завдав йому численних ударів дерев`яною палицею по ногах, руках та тулубу. Згідно з протоколом огляду місця події від 11 квітня 2019 року в житловому будинку по АДРЕСА_3 виявлені та вилучені дерев`яна палиця, дерев`яне топорище, металева сокира, чоловічий одяг та постільна білизна зі слідами крові. Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_9 під час допиту вказали, що 11 квітня 2019 року біля 08 год. в житловому будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 застали підозрюваного ОСОБА_4 . Отже, у матеріалах кримінального провадження міститься достатньо доказів, що свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого злочину. ОСОБА_4 ніде не працює, не навчається, не має постійного джерела доходу та місця проживання, неодружений, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та в черговий раз обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Наведені обставини в їх сукупність вказують на наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме на те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, чинити тиск на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. На думку прокурора, інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів заперечили. Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або ж поруку, оскільки останній має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де до затримання проживав разом з матір`ю, яка хворіє і потребує допомоги по господарству, а він є єдиною особою, яка їй допомагає обробляти присадибну земельну ділянку та вести інше домашнє господарство, і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений шляхом здійснення виклику по телефону.

Заслухавши думку обвинуваченого та захисника, допитавши свідка в межах обставин щодо вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою та дослідивши подані прокурором документи, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою належить задовольнити, а у клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу на менш суворий запобіжний захід відмовити, зважаючи на таке.

Частиною 1 статті 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків та їх аналіз як підстав для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 13 квітня 2019 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 10 червня 2019 року включно, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину і є ризик вчинення ним нових правопорушень, оскільки він ніде не працює, не навчається, не має постійного джерела доходу та місця проживання, неодружений, не має утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував реальне покарання та знову підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину. При цьому розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчим суддею не визначався з огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, скоєного із застосування насильства.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду від 10 червня 2019 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою продовжено до 8 серпня 2019 року, оскільки продовжував існувати ризик переховування його від суду, а також і ризик вчинення ним нових злочинів.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 вбачається, що її син ОСОБА_4 проживав до затримання разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , допомагав їй по господарству, зокрема обробляти земельну ділянку, що знаходиться біля зазначеного будинку. Крім неї та ОСОБА_4 в цьому ж будинку проживає її дочка з внуком, а також менший син. Вона перенесла інсульт та не може фізично працювати, і лише син ОСОБА_4 допомагав їй у веденні домашнього господарства. Дочка та менший син не мають можливості їй допомагати, оскільки періодично виїжджають на сезонні заробітки за межі території України. Її син ОСОБА_4 під час проживання з нею за зазначеною адресою переважно ночував вдома, періодично до нього могли приходити знайомі, з якими він відлучався від місця свого проживання та міг не ночувати вдома, хоча й таке було не часто.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де проживав до затримання з матір`ю та іншими близькими родичами. Обвинувачений не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, не одружений, на нічний час періодично залишав постійне місце проживання, стан здоров`я його, як він сам пояснив у судовому засіданні, задовільний.

Злочин, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів і пов`язаний із застосуванням насильства, посягає на життя та здоров`я людини, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями. За вчинення цього злочину Кримінальним кодексом України передбачено покарання на строк від 7 до 10 років

Сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, що пов`язане з посяганням на життя та здоров`я людини, в сукупності з зазначеними вище обставинами, що характеризують його особу та спосіб життя і свідчать про відсутністю у нього стійких соціальних зв`язків, суд дійшов висновку, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду.

За таких обставин і беручи до уваги, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 8 серпня 2019 року і розгляд судового провадження не вбачається за можливе закінчити з об`єктивних причин, зокрема у зв`язку з реалізацією обвинуваченим права на відводи судовий розгляд по суті не розпочато, та з урахуванням кількості свідків, які підлягають допиту, необхідний додатковий час для прийняття у кримінальному провадженні судового рішення, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень, суд вважає, що обраний раніше щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на строк 60 днів.

На думку суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_4 , в тому числі і домашнього арешту, поруки, про що заявив клопотання захисник ОСОБА_5 , не зможе, за вищезазначених судом обставин дієво запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання захисника належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 194, 331, 369, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до 4 жовтня 2019 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1