ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1441/19 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №646/5372/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
власника майна - ОСОБА_6
адвоката - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та
прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 Прокуратури Харківської області ОСОБА_8
Накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, на майно, а саме: автомобіль ЗИЛ 131 зеленого кольору, д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на вказаний автомобіль; комплект ключів від автомобіля ЗИЛ 131 у кількості 3 шт., шляхом позбавлення права на відчуження вказаного майна. Також накладено арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, на майно, а саме: накладну (товарно-транспортна накладна № 3) серія УНА № 632159 від 01.08.2019.
Автомобіль ЗИЛ 131 зеленого кольору, д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на вказаний автомобіль; комплект ключів від автомобіля ЗИЛ 131 у кількості 3 шт. вирішено повернути власнику. Майно (накладну (товарно-транспортна накладна № 3) серія УНА № 632159 від 01.08.2019), на яку накладено арешт, вирішено зберігати відповідно до встановленого законодавством порядку.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 та прокурор Харківської місцевої прокуратури №5 Прокуратури Харківської області ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 5 серпня 2019 року і прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчому. В обґрунтування скарги посилається на недотримання вимог процесуального законодавства, оскільки не вказано які конкретно ознаки вказують на належність вилученого автомобіля до речових доказів вчиненого злочину, не вказано які сліди злочину зберіг на собі вилучений автомобіль і як саме він може бути предметом злочину. Затримана слідчим деревина придбана у ДП «Харківська Лісова науково-дослідна станція», яке має право продавати дану деревину, що вказано у товарно-транспортній накладній (далі ТТН) №3 серія УНА №632159 від 01.08.2019. Деревина була оформлена належним чином, мала чипування відповідно до законів України. Тому вважає клопотання слідчого невмотивованим та таким, що суперечить ст.ст. 8-12 КПК України і не містить жодного аргументу, котрий вказує на доцільність арешту автомобіля та іншого майна.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та ухвалити нову ухвалу, якою накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном автомобілем ЗИЛ 131 зеленого кольору, д.н. НОМЕР_1 , з кузовом повним фрагментів деревини. В обґрунтування скарги вказав, що вилучені предмети відповідають критеріям ст. 98 КПК України, у подальшому будуть використані як докази під час судового розгляду та існують підстави вважати, що виявлений автомобіль ЗИЛ 131 є знаряддям вчинення злочину, а тому арешту майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою спеціальної конфіскації. Слідчим суддею при розгляді клопотання фактично не прийнято рішення щодо накладання арешту на фрагменти деревини, які є фактично предметом зазначеного злочину та визнано речовими доказами по провадженню.
Вислухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його адвоката, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 5 серпня 2019 року частково задоволено клопотання вказане слідчого. Накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, на майно, а саме: автомобіль ЗИЛ 131 зеленого кольору, д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на вказаний автомобіль; комплект ключів від автомобіля ЗИЛ 131 у кількості 3 шт., шляхом позбавлення права на відчуження вказаного майна. Також накладено арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, на майно, а саме: накладну (товарно-транспортна накладна № 3) серія УНА № 632159 від 01.08.2019.
Автомобіль ЗИЛ 131 зеленого кольору, д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на вказаний автомобіль; комплект ключів від автомобіля ЗИЛ 131 у кількості 3 шт. вирішено повернути власнику. Майно (накладну (товарно-транспортна накладна № 3) серія УНА № 632159 від 01.08.2019), на яку накладено арешт, вирішено зберігати відповідно до встановленого законодавством порядку.
Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що майно, перелічене в клопотанні є предметом злочину, слідчим доведено підстави для застосування арешту майна за п.п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для забезпечення збереження речових доказів. Оскільки клопотання не містить обґрунтованих доказами підстав для заборони користуватися автомобілем, слідчий суддя вирішив, що воно підлягає частковому задоволенню шляхом заборони відчуження вказаного автомобіля та накладенням арешту на накладну.
Проте, такий висновок суду першої інстанції з приводу наявності підстав для задоволення клопотання не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах КПК України.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.
Даних вимог закону слідчим не дотримано.
Як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, слідчим зазначено про імовірність більшого обсягу деревини, ніж вказано у ТТН та достатність підстав вважати, що існує підробка вказаного документу та незаконна порубка лісу. При цьому, неяких конкретних даних не вказано, спеціаліста для визначення хоча б попереднього обсягу деревини, що була у автомобілі і зазначена в ТТН, не залучалось. Слідчим чітко не зазначена мета, з якою необхідно накласти арешт на вилучене майно.
У судові засіданні апеляційного суду прокурор неодноразово не з`являвся, пояснень не надав.
Частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. Слідчим суддею не прийнято до уваги, що прокурором не дотримано вимог ст. 170 КПК України, в результаті чого ухвала підлягає скасуванню.
На підставі вказаного, судова колегія приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 5 серпня 2019 підлягає скасуванню, апеляційні скарги частковому задоволенню, а зазначене клопотання слідчого про накладення арешту підлягає поверненню прокурору для приведення клопотання слідчого до відповідності з вимогами ст. 171 КПК України та усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги ОСОБА_6 , прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 Прокуратури Харківської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 5 серпня 2019 року скасувати.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді