Справа № 727/8056/19
Провадження № 1-кп/727/352/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: Судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю сторони обвинувачення:

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілого ОСОБА_4

за участю сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу з обвинувальним актом, за кримінальним провадженнями за №0001484 від 07.07.2019 року по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молдованина, громадянина Молдови, уродженця Молдови, зареєстрованого та постійно проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, тимчасово непрацюючого, раніше судимого:

- 28.09.2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 358 ч.2, 358 ч.3, 70 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 08.11.2016 року Апеляційним судом Чернівецької області за ст.ст. 305 ч.2, 69, 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки: - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, - В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 06.07.2019р., о 21:45 год., перебуваючи за адресою: м. Чернівці, вул. П. Кільцева, 37, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, протиправно, таємно, шляхом вільного доступу, через незачинені водійські двері, проник до маршрутного автобуса «ISUZU», жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 237 грн. та квитки на проїзд у міському мікроавтобусі серії «АААБ» на суму 300 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 537 грн.

В судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 16.07. 2019 року.

При розгляді вищенаведеної угоди, в порядку вимог ст. 474 КПК України, встановлено, що угода між потерпілим і обвинуваченим 16.07.2019 року, укладена на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, на умовах того, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин наведених вище; розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні; шкоду завдану злочином в повному обсязі потерпілому відшкодував.

Сторони угоди погодились з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України та узгодили до призначення покарання останньому у виді штрафу в розмірі 850 грн. (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На момент підписання 16.07.2019 р. угоди про примирення потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст.473 КПК України, підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в засіданні та підтверджено сторонами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 , при дачі показів в судовому засіданні повністю визнав вину, не заперечував що 06.07.2019р., близько 21:45 год., будучи на зупинці тролейбусного маршруту по вул. П. Кільцева, 37 м. Чернівці, коли людей майже не було, в нього виник умисел забрати у водія маршрутного автобуса гроші і він побачивши, що дверцята відчинені, маючи вільний доступ, зайшов до маршрутного автобуса «ISUZU», жовтого кольору, і таємно викрав грошові кошти в сумі 237 грн. та квитки на проїзд, скільки їх було не перераховував, швидко вийшов і пішов та надалі коли пройшов певну вже відстань, був затриманий. В наданих показах пояснив, що повністю розрахувався з потерпілим, який до нього претензій матеріального і морального характери не має.

Також, обвинувачений, відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 погодився із тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (крім випадку невиконання обвинуваченим умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

В засіданні також було установлено, що обвинувачений розуміє, що у разі невиконання ним угоди від 16.07.2019 року про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку і вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 16.07.2019 року є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 , будучи приведеним до присяги в судовому засіданні надав покази і пояснив, що 06.07.2019р., о 21:45 год., він приїхав на автобусну зупинку в АДРЕСА_2 , де залишив автобус на пару хвилин не зачиненим оскільки відійшов по необхідності до туалету, а коли повернувся, а касі не було грошей в сумі 237 грн. та квитків на проїзд у міському мікроавтобусі серії «АААБ», в подальшому йому повідомили про затримання чоловіка який вчинив крадіжку.

В засіданні потерпілий і обвинувачений підтвердили факт примирення між собою, просять затвердити укладену 16.07. 2019р., між ними угоду та призначити погоджене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 850 грн. (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_6 , в засіданні не заперечувала проти кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 1 КК України, та не заперечувала затвердження угоди.

Судом крім наведеного також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 , цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілої, що вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, за пред`явленим йому обвинуваченням - ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, визнав обставини пред`явленого йому обвинувачення, розкаявся у вчиненому; збитки завдані злочином повністю потерпілому відшкодував, претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого не має, що відповідно було підтверджено ОСОБА_4 в засіданні.

Судом встановлено, що укладення 16.07.2019 року угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично сторонами угоди було підтверджено і в судовому засіданні. Також, встановлено, що угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 16.07.2019 року відповідає вимогам закону та змісту, в рамках ст. 471 КПК України. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення суд вірно кваліфікує за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) і вважає, що вона не підлягає іншій кваліфікації, у тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, досліджені матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, а саме що обвинувачений раніше судимий, відшкодував шкоду потерпілому в повному обсязі, відсутність претензій матеріальної морального характеру з боку ОСОБА_4 ; на обліках в психіатричній лікарні не перебуває, перебуває з 2017 року на обліку в наркологічному диспансері, активно сприяв органу як досудового розслідування так і під судового розгляду справи в розкритті кримінального правопорушення, працює не офіційно, має постійне зареєстроване місце проживання за яким задовільно характеризується.

Крім наведеного, враховуються умови угоди про примирення, укладеної 16.07..2019 року між потерпілим та обвинуваченим, узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні та відшкодування потерпілому завданої злочином матеріальної шкоди.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі узгодженої 16.07.2019 року сторонами угоди, міри покарання суд вважає, що слід призначити ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи, узгодженої сторонами угоди по міри покарання, яке буде для обвинуваченого необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, призначення покарання обвинуваченому буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, якою визначено, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно закону, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Речові докази підлягаю вирішенню в порядку вимог ст.100 КПК України; процесуальні витрати на залучення експерта по справі відсутні. Заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого не застосувалися.

Суд вважає, що відсутні підстави і ризики до застосування до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 міри запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-315, 318, 337, 345, 350 468, 471, 473- 476 КПК України, суд УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 16.07. 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим за ст. 185 ч.1 КК України - ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у вигляді штрафу - 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу до засудженого ОСОБА_5 не застосовувати.

Речові докази за постановою слідчого (а.с. к.п. 24, від 09.07. 2019 року та а.с.к.п. 29 від 10.07. 2019 року) грошові кошти в сумі 136т грн., номіналом по дві грн.. та грошові кошти в сумі 101 гривня, номіналом 1 грн., а також дві пачки квитків на проїзд у міському мікроавтобусі серії АААБ повернути потерпілому ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1