ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/4549/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2609/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст296, ч.2 ст.311 КК України
УХВАЛА
Іменем України
26 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2019р. відносно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 та змінено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, тобто до 14.09.2019р. включно, взявши його під варту в залі суду.

Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.311 КК України, за які, в може бути призначене покарання до 5 років позбавлення волі. Крім того, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 порушив умови застави, не одноразово не з`являвся за викликом суду, а також перебуваючи під заставою вчинив новий злочин, передбачений ч.2 ст.311 КК України.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу та на звернення застави у дохід держави. Заставу у сумі 35240грн., визначену ухвалою суду від 26.03.2018р., повернути заставодавцю, так як обов`язки не були порушенні. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказує на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, необґрунтоване, не відповідає вимогам КПК України, практики Європейського суду з прав людини і стороною обвинувачення так і не було надано суду достовірних доказів щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, заставу у сумі 35240грн., визначену ухвалою суду від 26.03.2018р., звернути в дохід держави (т.1 а.с.1.-3), в той час, як обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, зазначаючи, що обов`язки покладені на нього ухвалою суду від 26.03.2018р. не порушував, оскільки термін дії цього запобіжного заходу закінчився ще 18.05.2018р. (т.1 а.с.39-41).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, за яке, у разі визнання його винуватим, може бути призначене покарання до 5 років позбавлення волі. Поряд з цим, суд першої інстанції врахував ту обставину, що обвинувачений порушив умови застави, не одноразово не з`являвся за викликом суду, а також перебуваючи під заставою вчинив новий злочин, передбачений ч.2 ст.311 КК України. Тож, ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України підтверджуються дослідженими матеріалами і виправдовують тримання особи під вартою.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції в необхідності зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2019р. відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий
Судді