ЄУН 331/4421/18
Провадження № 1-кп/331/283/2019

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001201 від 17.05.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має судимість:

- 05.12.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2017 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт та 26 січня 2018 року був поставлений на облік Олександрівського РС ЗМРВ уповноваженого органу з питань пробації.

26 січня 2018 року ОСОБА_4 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт і останній був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього покарання, також йому було видано направлення до КП «Центральний парк культури та відпочинку «Дубовий гай», де він 29.01.2018 року приступив до відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Однак, з 30 січня 2018 року до 06 червня 2018 року ОСОБА_4 , будучи особою, засудженою до покарання у вигляді громадських робіт, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний приступити до виконання законного рішення суду у вигляді громадських робіт, порушуючи порядок та умови відбування даного виду покарання, до громадських робіт приступив, однак відбув усього 8 годин громадських робіт та в подальшому ухилявся від відбування покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яким ОСОБА_4 було засуджено до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2017 року його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. 26.01.2018 року він з`явився за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, де його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання та попереджено при кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт та видано направлення для відбування покарання до «Дубового гаю». 29 січня 2018 року він прибув до «Дубового гаю» та відбув покарання у вигляді 4 годин громадських робіт і у квітні 2018 року він відбув 4 години громадських робіт. Взагалому, з 30.01.2018 року по 06.06.2018 року він не відбував громадські роботи у зв`язку з тим, що працював на пункті прийому вторинної сировини. Для подальшого відбування громадських робіт він з`явився до «Дубового гаю» тільки влітку 2018 року після того, як вказаний обвинувальний акт був направлений до суду. На даний час він відпрацював 150 годин громадських робіт в повному обсязі, які були йому призначені вироком суду.

Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, не одружений, дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, проте має стабільне джерело заробітку, працюючи на підприємстві з розповсюдження рекламної продукції, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1