10.06.2019 363/4970/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
його представника ОСОБА_7 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000821 щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженки смт. Ємільчине, Ємільчинського району Житомирської області, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, маючої на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, несудимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

05.09.2018 року близько 3 год. 30 хв. ОСОБА_4 поблизу озера «Бегемотики» на набережній у м. Вишгороді на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістала кишеньковий складний ніж, який мала з собою, та, тримаючи його в правій руці, з метою завдання тілесних ушкоджень, умисно завдала потерпілому ОСОБА_6 удар в черевну порожнину, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у виді проникаючого поранення черевної порожнини, пошкодження великого чепця, внутрішньої кровотечі.
В суді ОСОБА_4 повністю визнала свою вину, погодилася зі змістом інкримінованого їй обвинувачення, кваліфікуючими ознаками злочину та ступеню заподіяних тілесних ушкоджень.
Показала, що вночі 5.09.2018 року після вживання алкогольних напоїв, під час купання в озері, куди підійшла компанія з потерпілим, забрала в нього його кросівок, спонукаючи його до купання. Потерпілий ударив її по обличчю кросівком. Тоді вона дістала розкладний ніж довжиною леза 2 см. й умисно, цілеспрямовано завдала ним удар в живіт потерпілому. Останній насильства на той час до неї не застосував, бійку не продовжував. Після цього в потерпілого виявили поранення й кровотечу, який на скутері уїхав з місця події. У вчиненому щиро покаялася, повністю оплатила лікування потерпілого в сумі 30 000 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 в суді показав, що вночі 5.09.2018 року після вживання алкогольних напоїв, компанією відпочивали на набережній, прийшли купатися до озера. Він зняв кросівки збирався купатися, однак передумав. Раніше не знайома ОСОБА_8 забрала його кросівок понесла до води, щоб він поліз купатися. Від цього виник конфлікт і він завдав їй удар ляпасом кросівком по обличчю. Тоді ж ОСОБА_8 у відповідь маленьким ножем завдала йому удар у живіт. Він відчув різкий біль і кровотечу. Після цього його на скутері одвезли до лікарні, де зробили операцію та госпіталізували. 11.09.2018 року обвинувачена відшкодувала йому витрати на лікування в розмірі 30 000 грн. Через деякий час йому повторно ставили дренаж на поранення, а тому вважає, що збитки йому відшкодовано частково.

Виходячи з того, що показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників справи, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує її злочинні дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує конкретні обставини справи, динаміку і розвиток події, поведінку потерпілого, ступінь вчиненого ОСОБА_4 тяжкого злочину, дані про її особу, яка злочин вчинила вперше, утримує малолітню дитину, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно ст. 66 КК України, слід визнати її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, в тому розмірі, який потерпілий станом на 11.09.2018 року вважав для себе прийнятним, згідно наявної про це письмової розписки.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій мінімальне покарання у виді позбавлення волі, а її виправлення, з огляду на викладене вище, суд вважає можливим без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, й арешт накладений на одяг потерпілого згідно ст. 174 КПК України скасувати, який повернути потерпілому.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і за цим законом призначити їй покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2, ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації.

Речові докази по справі розкладний ніж знищити.

Штани синього кольору, кофту чорного кольору, футболку синього кольору, светр чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_9 , і арешт накладений на ці речі ухвалою слідчого судді цього ж суду від 06 вересня 2018 року відповідно до вимог ст. 174 КПК України скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя