Справа № 487/4642/17
Провадження № 1-кп/487/144/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянин України, з вищою освітою, працює старшим лікарем Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату I-III ступенів №7 Миколаївської обласної ради, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 27, ч.1 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 368 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Фрмулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

Наказом по Управлінню охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації (далі УОЗ МОДА) №1216-к від 07.10.2008 року «Про призначення обласних позаштатних спеціалістів», лікаря кардіоревматолога Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні ОСОБА_7 призначено на посаду обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА.
Відповідно до Положення про головного позаштатного спеціаліста Миколаївської області з дитячої кардіоревматології, затвердженого 14.03.2011 року начальником УОЗ МОДА ОСОБА_8 та з яким ОСОБА_9 ознайомлена 14.03.2011 року, до повноважень ОСОБА_9 , окрім всього іншого, відноситься:
координація діяльності спеціалізованих підрозділів лікувально - профілактичних заходів охорони здоров`я області та окремих спеціалістів з профільних питань (п. 3.1.);
підготовка пропозицій, проектів управлінських рішень для керівництва охорони здоров`я, що відносяться до компетенції Головного спеціаліста, проектів наказів, розпоряджень, програм, створення реєстрів та баз даних профільної служби (п. З.4.);
проведення експертних оцінок та надання висновків з усіх питань, що відносяться до компетенції Головного спеціаліста та відповідно до Положення (п. З.7.);
прийняття участі у проведенні перевірок якості надання медичної допомоги профільним Хворим в умовах лікувально-профілактичних закладів області, незалежно від їх підпорядкування та форми власності (п. З.8.);
надання пропозицій щодо підготовки галузевих, державних та національних програм щодо профільної служби, бере участь у їх підготовці, реалізації та контролі за їх виконанням (п. 4.1.);
бере участь у розробленні стандартів та протоколів діагностики і лікування профільної патології, здійснює контроль за їх додержанням (п. 4.4.);
координація роботи міських, районних позаштатних спеціалістів з профільної патології (пр. 4.8.);
прийняття участі у розгляді звернень громадян, установ, закладів та організації з питань діяльності профільної служби (п. 4.13.);
організація та контроль профілактичної роботи, лікування, реабілітації та диспансеризації профільних хворих, роботи серед населення по формуванню здорового способу життя (п. 4.16.);
контроль якості та обсягу надання медичної (первинної, спеціалізованої, високоспеціалізованої) допомоги населенню області за фахом, розроблення заходів щодо їх поліпшення (п. 4.17.);
контроль стану медичного обліку та звітності в лікувально- профілактичних закладах області за фахом (п. 4.20.);
залучення до виконання доручень спеціалістів, УОЗ МОДА, УОЗ міськвиконкому, інших фахівців системи охорони здоров`я у встановленому порядку (п. 5.2.);
контроль виконання нормативно-правових актів з відповідної спеціальності в системі лікувально-профілактичних закладів області (п. 5.6.);
виступати представником У03 МОДА у стосунках з медичними установами та закладами України та з міжнародними організаціями з питань, що стосуються профільної служби (п. 5.7.);
надання пропозицій щодо призначення та звільнення відповідних позаштатних спеціалістів районів (міст) з профільної спеціальності (п. 5.9.);
порушення клопотань про заохочення та накладення стягнень на спеціалістів профільної служби (п. 5.9.).
Таким чином, відповідно до примітки № 1 до ст. 364 КК України, обіймаючи посаду обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА ОСОБА_9 являється службовою особою, яка обіймає постійно в органі державної влади (УОЗ МОДА) посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.
Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Миколаївської обласної ради № 14 від 23.02.2017, по вул. Курортній, 14/а в м. Миколаєві функціонує Миколаївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат I-III ступенів № 7 Миколаївської обласної ради (далі - санаторна школа-інтернат № 7), яка являється загальноосвітнім навчальним закладом І-ІІІ ступенів, що забезпечує реалізацію права дітей, хворих на серцево-судинні захворювання, які потребують соціальної допомоги, на здобуття повної загальної середньої освіти.
Зарахування дітей до санаторної школи-інтернату № 7, відповідно до п. 2.7. Положення про загальноосвітню школу-інтернат та загальноосвітню санаторну школу-інтернат, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 363 від 12.06.2003 року, проводиться наказом директора на підставі, окрім всього іншого: висновку лікарсько-консультативної комісії дитячої поліклініки; витягу з історії хвороби дитини та висновку обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА ОСОБА_7 .
Відповідно до п. 2.16. Положення про загальноосвітню школу-інтернат та загальноосвітню санаторну школу-інтернат та п. 1.2. Статуту санаторної школи - інтернату № 7, комплектування, порядок приймання вихованців до санаторної школи інтернату № 7 визначається засновником - Миколаївською обласною державною адміністрацією.
Наказом директора санаторної школи-інтернату № 7 № 153-к від 30.10.1998 року ОСОБА_3 призначена на посаду старшого лікаря санаторної школи-інтернату № 7.
Відповідно до посадової інструкції старшого лікаря санаторної школи - інтернату № 7 ОСОБА_3 , окрім всього іншого, наділена повноваженнями:
керує роботою середнього та молодшого медичного персоналу, старшою сестрою медичною навчального закладу;
спільно з керівником навчального закладу, старшою сестрою медичною розробляє та затверджує графік роботи медсестер, організовує їх працю;
контролює стан здоров`я дітей. Оглядає їх, робить висновки про стан їхнього здоров`я, дає рекомендації щодо додаткових обстежень, лікування (якщо є показання), профілактичних щеплень, реиму, харчування;
контролю облік медичного обладнання, лікарських засобів та виробів медичного призначення, імунобіологічних препаратів веде медичну документацію та звітність.
Таким чином, відповідно до примітки № 1 до ст. 364 КК України, обіймаючи посаду старшого лікаря санаторної школи-інтернат № 7 ОСОБА_3 , являється службовою особою, яка обіймає постійно в комунальній установі посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.
12.06.2017 року, в період часу з 15:50 до 16:10 годин, до старшого лікаря санаторної школи-інтернату № 7 ОСОБА_3 , за місцем роботи ( АДРЕСА_2 ), з метою одержання консультації щодо зарахування до вказаного закладу малолітньої дитини ОСОБА_10 , 2010 р.н., яка мала захворювання серцево-судинної системи, звернулась мешканка м. Миколаєва ОСОБА_11 . Ознайомившись із наданими медичними документами малолітньої ОСОБА_10 , ОСОБА_3 встановила відсутність висновку обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА ОСОБА_7 .
Усвідомлюючи факт того, що в силу зайняття посади обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА ОСОБА_7 наділена організаційно-розпорядчими функціями по відношенню до себе, ОСОБА_3 , розраховуючи на створення підстав для лояльного ставлення до себе, у зв`язку з виконанням професійних обов`язків, прийняла рішення розташувати до себе ОСОБА_7 . З цією метою ОСОБА_3 вирішила посприяти ОСОБА_7 у вчиненні злочину, пов`язаному з одержанням неправомірної вигоди від ОСОБА_11 , оскільки одержання неправомірної вигоди за аналогічних обставин припускалось раніше у приватних розмовах з ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ними між собою було обговорено механізм сприяння ОСОБА_3 , у вчиненні протиправних дій, який полягав у направленні осіб, які мають намір надати неправомірну вигоду, до ОСОБА_7 за телефонним дзвінком, що означало наявність настільки довірливих відносин з такими особами, що вони дозволяли одержувати предмет неправомірної вигоди за відсутності ризиків викриття правоохоронними органами.
Діючи умисно, з метою реалізацією спільного із ОСОБА_7 умислу, спрямованого на одержання останньою неправомірної вигоди, до кінця та створення найбільш сприйнятливих умов вчинення злочину, ОСОБА_3 у настійливій формі повідомила ОСОБА_11 про необхідність надання позаштатному дитячому кардіоревматологу УОЗ МОДА ОСОБА_7 неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США у зв`язку з виконанням тою своїх службових обов`язків із оформлення та видачі висновку, який дозволить за медичними показниками здійснити відбір малолітньої ОСОБА_10 для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7, пояснюючі це тим, що в інший спосіб вказане питання вирішити неможливо.
З метою переконання ОСОБА_11 у бажаності надання неправомірної вигоди, ОСОБА_3 проінформувала її про те, що у зв`язку з соціальною напругою, яка склалась при зарахуванні дітей до спеціалізованих навчальних закладів, на 2017/2018 навчальний рік спільним наказом Управління освіти та Управління охорони здоров`я МОДА заплановано створення комісії по відбору дітей для зарахування до санаторної школи інтернату № 7, до складу якою, за посадою обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА, буде включено і ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_3 , з метою зміцнення наміру ОСОБА_12 на надання неправомірної вигоди, акцентувала її увагу на тому, що голос ОСОБА_9 , як члена комісії зі спеціальними знаннями в області дитячої кардіології, буде переважним у прийнятті рішення щодо відбору малолітньої ОСОБА_10 для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7 за медичними показниками.
Одержавши згоду ОСОБА_11 на надання неправомірної вигоди ОСОБА_7 , ОСОБА_3 зателефонувала останній та проінформувала про необхідність прийняття за місцем своєї роботи в Миколаївській обласній дитячій клінічній лікарні ОСОБА_11 , тим самим, повідомивши про готовність ОСОБА_11 надати неправомірну вигоду.
14.06.2017 року, в період часу з 15:15 до 15:20 годин, знаходячись в приміщенні ординаторської кардіо-нефрологічного відділення Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні (м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 21) ОСОБА_11 , діючи згідно з настановами ОСОБА_3 , передала в матеріалах Історії розвитку дитини ОСОБА_10 , а обласний позаштатний дитячий кардіоревматолог УОЗ МОДА ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих спонукань, одержала 200 доларів США (за офіційним курсом Національного Банку України станом на 14.06.2017 рік - 5199грн.) в якості неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_11 з використанням свого службового становища дій з оформлення та видачі висновку, який дозволить за медичними показниками здійснити відбір малолітньої ОСОБА_10 для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7, а також прийняття рішення у складі комісії щодо відбору зазначеної дитини для зарахування до закладу.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України, тобто пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів не визнала в повному обсязі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Незважаючи на не визнання обвинуваченою ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України, вона підтверджується наступними доказами:
Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка є директором загальноосвітньої санаторної школи-інтернат №7, показала, що із різних джерел, зокрема при спілкування із батьками учнів їхнього навчального закладу, працівників школи-інтернату, а також у січні 2017 року від журналістів, їй стало відомо, що ОСОБА_3 вимагає та отримує гроші кошти, для влаштування дітей до їхньої школи-інтернату. У зв`язку з чим, вона була вимушена звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення до прокуратури Миколаївської області.
Дітей до школи інтернату №7 приймає комісія, яка формується Управлінням освіти та Управлінням охорони здоров`я МОДА), ОСОБА_14 входила до складу комісії усі роки, зокрема в період 2016-2017 р.р., в комісію також входила лікар ОСОБА_7 .
Такі покази свідка узгоджуються із заявою директора загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №7 ОСОБА_13 до прокуратури Миколаївської області від 25.04.2017 року, з якої вбачається, що з приватних розмов з батьками дітей, які навчаються у їхньому закладі та які мають намір влаштувати дітей до їхнього закладу, їй стало відомо, що працівники медичної частини їхньої школи-інтернату неодноразово вимагали та одержували хабарі в розмірі 500-800 доларів США за сприяння в оформленні медичних документів щодо стану здоров`я дітей та надають право на вступ у їхній заклад. Окрім того, грошові кошти вимагаються від батьків при підтвердженні діагнозу для переведення в наступний клас школи-інтернату або переведення з інших навчальних закладів. Оскільки при зарахуванні, у зв`язку із спеціалізованим характером навчального закладу (кардіологічні захворювання), домінують медичні рекомендації, це має основний вплив на вирішення питання щодо прийняття дитини чи її переведення до їхнього закладу. Оскільки батьки побоюються звертатися до правоохоронних органів із відповідними заявами, щоб не нашкодити своїм дітям у проходженні навчання у їхньому закладі, вона, як керівник закладу, опікуючись його роботою та багатолітнім позитивним іміджем закладу, вкрай обурена таким станом речей та просить розслідувати вказані факти та попередити вчинення таких вчинків у майбутньому. До неї продовжує надходити інформація, що, не дивлячись на її неодноразові профілактичні бесіди, працівники медичної частини мають наміри продовжувати свою злочинну діяльність при влаштуванні дітей до їхнього закладу, відчуваючи безкарність через пов`язаність своєї роботи із колегами в медичних закладах;
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що у 2017 році, десь на початок літа, точну дату вона не пам`ятає, вона з дитиною звернулись до дитячої лікарні по вул. Рюміна, дитині було встановили діагноз та рекомендовано звернутися до школи-інтернату №7, де їй секретар видали список документів, які необхідно було зібрати, а також необхідно було підтвердити діагноз. У неї багато знайомих, у яких діти навчаються у школі-інтернаті №7 та які потрапили до інтернату дав гроші. Працівниця інтернату порадила їй спочатку підійти до лікаря та уточнити чи з таким діагнозом, як у її дитини, можливо потрапити до них на навчання.
З цим питанням вона підійшла до ОСОБА_3 , точну дату не пам`ятає, та остання повідомила, що захворювання вказане в діагнозі не є таким тяжким, щоб навчатися в школі-інтернаті №7, але повідомила, що «можливо вирішити це питання». Після чого, вона ще зібрала документи та знову прийшла до ОСОБА_14 , остання їй сказала, що вона особисто грошей не бере, це можна вирішити в обласної лікарні на вул. Миколаївської та дати грошей 200 доларів США. При неї ОСОБА_14 подзвонила ОСОБА_7 та повідомила, що зараз до неї прийде людина. Вона зустрілась з ОСОБА_15 , поспілкувалась, після чого поїхала до ОСОБА_14 та остання сказала, що гроші потрібно покласти в медичну картку дитини. Після чого вона звернулась в поліцію, розповіла про обставини справи та передала працівникам поліції свої гроші. Спочатку вона звернулась в райвідділ поліції по вул. Декабристів, але їй повідомили, що такі заяви приймають на вул. Спаської. Після чого вона відвезла заяву на вул. Спаську, де прийняли заяву, вона залишила свій номер телефону та їй сказали, що передзвонять. Потім її визвали в день коли вона передавала гроші, передали їй технічне обладнання. Свої гроші вона передала ОСОБА_16 , на скільки пам`ятає в приміщенні по вул. Декабристів та написала заяву, щоб прийняли від неї гроші. В її присутності обробляли гроші, кошти помічав не ОСОБА_16 . Як вона зрозуміла гроші давала ОСОБА_15 за те, щоб встановили діагноз, який би був необхідним, щоб дитина навчалась у школі-інтернаті №7. З грошами вона поїхала до ОСОБА_15 , вона нічого не питала у Макарової, остання вже знала з якого приводу вона прийшла, гроші передала в кабінеті та пішла, кошти їй не повернули.
Такі покази свідка узгоджуються із заявою ОСОБА_17 в прокуратуру Миколаївської області від 12.06.2017 року, в якої зазначила, що у поточному році, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я її доньки ОСОБА_10 , 2010 року народження, вони проходили лікування у медичних закладах м. Миколаєва. В результаті проходження лікування дитині було поставлено діагноз вторинна кардіопатія з порушенням ритму (синусова брадиаритмія), ПМК- 1 ст., ДХЛЖ, реактивна артропатія та хронічний тонзиліт. Згідно постанови ЛКК Миколаївської обласної лікарні, її дитину було направлено на комісія для вирішення питання щодо навчання у спеціалізованої школі-інтернаті №7 м. Миколаєва. 09.06.017 року вона звернулась до головного лікаря школи-інтернату №7 м. Миколаєва ОСОБА_3 за консультаціє з приводу влаштування дитини до школи-інтернату №7 м. Миколаєва. В ході бесіди ОСОБА_3 розповіла їй, що питання влаштування дитини до школи-інтернату №7 буде вирішуватися на внутрішній комісії, до складу якої входить і вона. Також вона повідомила, що у її дитини так званий «пограничний» діагноз та влаштування до школи-інтернату №7 знаходиться під знаком питання. Крім того, вона також повідомила, що місця у другому класі є, однак багато дітей претендують на ці місця, натякуючи на наявність складності у влаштуванні до закладу. Однак вона запевнила її у тому, що будь-які питання можуть бути «вирішені», натякнувши таким чином на необхідність вчинення з її боку певних дій як вона зрозуміла надання хабара. У ситуації яка склалась, вона вирішила звернутися до правоохоронних органів, у зв`язку з тим, що дуже хвилюється за здоров`я своєї дитини та вважає неприпустимими вимагання грошових коштів від батьків хворих дітей за використання права, наданого діючим законодавством. Просила прийняти міри, згідно діючого законодавства, по вищевказаному факту;
заявою ОСОБА_17 заступнику прокурора Миколаївської області від 14.06.2017 року, згідно якої надала свою згоду на прийняття участі у викритті правоохоронними органами протиправної діяльності осіб щодо яких зареєстровано кримінальне провадження №0000110 за ознаками ч.1 ст. 15 ч.3 ст. 368 КК України. Для викриття протиправної діяльності осіб, щодо яких здійснюється досудове розслідування в рамках зазначеного кримінально провадження, добровільно надає належні їй грошові кошти у розмірі 200 доларів США, представлених купюрами по 100 доларів США.
Крім того, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2017 року, яким затверджено угоду при визнання винуватості, укладену 27.09.2017 року між прокурором та ОСОБА_7 , останню засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, тобто за одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 визнала беззастережно в обсязі підозри в судовому засіданні, активно сприяла у розслідуванні вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та співпрацювала з правоохоронними органами у викритті винних у кримінальному провадженні № 000110 від 25.04.2017 року (відносно обвинуваченої ОСОБА_3 ), беззаперечно підтвердила співучасть ОСОБА_3 у пособництві в одержанні нею від ОСОБА_11 неправомірної вигоди.
Так, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2017 року, встановлено, що 12.06.2017 р., в період часу з 15:50 до 16:10 год., до невстановленої особи за місцем роботи останньої (судом встановлено ОСОБА_3 ), а саме: АДРЕСА_2 , з метою одержання консультації щодо зарахування до Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат №7 малолітньої дитини ОСОБА_10 , 2010 року народження, яка мала захворювання серцево-судинної системи, звернулась мешканка м. Миколаєва ОСОБА_11 . Ознайомившись із наданими медичними документами малолітньої ОСОБА_10 , невстановлена особа ( ОСОБА_3 ) встановила відсутність висновку обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА ОСОБА_7 .
Усвідомлюючи факт того, що в силу зайняття посади обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА ОСОБА_7 наділена організаційно-розпорядчими функціями по відношенню до себе, невстановлена особа ( ОСОБА_3 ) розраховуючи на створення підстав для лояльного ставлення до себе у зв`язку з виконанням професійних обов`язків, прийняла рішення розташувати до себе ОСОБА_7 та з цією метою вирішила посприяти ОСОБА_7 у вчиненні злочину, пов`язаному з одержанням неправомірної вигоди від ОСОБА_11 , оскільки одержання неправомірної вигоди за аналогічних обставин припускалось раніше у приватних розмовах з ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ними між собою було обговорено механізм сприяння невстановленій особі ( ОСОБА_3 ) у вчиненні протиправних дій, який полягав у направленні осіб, які мають намір надати неправомірну вигоду, до ОСОБА_7 за телефонним дзвінком, що означало наявність настільки довірливих відносин з такими особами, що вони дозволяли одержувати предмет неправомірної вигоди за відсутності ризиків викриття правоохоронними органами.
Діючи умисно, з метою реалізації спільного із ОСОБА_7 умислу, спрямованого на одержання останньою неправомірної вигоди, до кінця та створення найбільш сприйнятливих умов вчинення злочину, невстановлена особа ( ОСОБА_3 ) у настійливій формі повідомила ОСОБА_11 про необхідність надання позаштатному дитячому кардіоревматологу УОЗ МОДА ОСОБА_7 неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США, у зв`язку з виконанням тою своїх службових обов`язків із оформлення та видачі висновку, який дозволить за медичними показниками здійснити відбір малолітньої ОСОБА_10 для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7, пояснюючі це тим, що в інший спосіб вказане питання вирішити неможливо.
З метою переконання ОСОБА_11 у бажаності надання неправомірної вигоди, невстановлена особа ( ОСОБА_3 ) проінформувала її про те, що у зв`язку з соціальною напругою, яка склалась при зарахуванні дітей до спеціалізованих навчальних закладів, на 2017/2018 навчальний рік спільним наказом Управління освіти та Управління охорони здоров`я МОДА заплановано створення комісії по відбору дітей для зарахування до санаторної школи інтернату № 7, до складу якою, за посадою обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА, буде включено і ОСОБА_7 . При цьому невстановлена особа ( ОСОБА_3 ), з метою зміцнення наміру ОСОБА_11 на надання неправомірної вигоди, акцентувала її увагу на тому, що голос ОСОБА_7 , як члена комісії зі спеціальними знаннями в області дитячої кардіології, буде переважним у прийнятті рішення щодо відбору малолітньої ОСОБА_10 для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7 за медичними показниками.
Одержавши згоду ОСОБА_11 на надання неправомірної вигоди ОСОБА_7 , невстановлена особа ( ОСОБА_3 ), зателефонувала останній та проінформувала про необхідність прийняття за місцем своєї роботи в Миколаївській обласній дитячій клінічній лікарні ОСОБА_11 , тим самим, повідомивши про готовність ОСОБА_11 надати неправомірну вигоду. При цьому, невстановлена особа ( ОСОБА_3 ) повідомила ОСОБА_7 про створення спільним наказом Управління освіти та Управління охорони здоров`я МОДА у найближчий час комісії по відбору дітей для зарахування до санаторної школи інтернату № 7.
Усвідомлюючи, що на підставі зазначеного наказу, за посадою обласного позаштатного дитячого кардіоревматолога УОЗ МОДА, на час роботи комісії вона буде обіймати у санаторній-школі інтернаті № 7, який являється комунальним навчальним закладом, посаду члена комісії, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій з відбору дітей для зарахування до закладу, а також являтися єдиним членом комісії зі спеціальними знаннями в області дитячої кардіології, голос якого буде домінуючим у прийнятті рішення щодо відбору конкретної дитини для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7 за медичними показниками, ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих спонукань, повідомила невстановленій особі ( ОСОБА_3 ) про можливість прийняття за своїм місцем роботи ОСОБА_11 тим самим, підтвердивши свій намір на вчинення протиправний дій, спрямованих на одержання неправомірної вигоди у зв`язку з оформленням та видачею висновку, який дозволить за медичними показниками здійснити відбір малолітньої ОСОБА_10 для зарахування до санаторної школи-інтернату №7, а також у зв`язку з прийняттям рішення у складі комісії щодо відбору зазначеної дитини для зарахування до закладу.
14.06.2017 р., в період часу з 13:20 до 13:30 годин, під час повторної зустрічі в приміщенні санаторної школи-інтернату № 7 (м. Миколаїв, вул. Курортна, 14/а), з метою усунення перепон, які могли би заважати вчиненню ОСОБА_7 злочину, невстановлена особа ( ОСОБА_3 ) проінструктувала ОСОБА_11 щодо необхідності передачі неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США ОСОБА_7 без будь-яких розмов, поклавши їх в медичні документи, що, на її думку, унеможливлювало факт викриття протиправної діяльності через об`єктивну неможливість фіксації аудіо- та відео-технічними засобам факту одержання неправомірної вигоди, а також виключало можливість перенесення хімічних речовин, які використовуються при помітці грошових знаків правоохоронними органами, на руки та особисті речі ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю необхідністю одержання неправомірної вигоди безпосередньо в руки.
14.06.2017 р., в період часу з 15:15 до 15:20 годин, знаходячись в приміщенні ординаторської кардіо-нефрологічного відділення Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні (м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 21) ОСОБА_11 , діючи згідно з настановами невстановленої особи передала в матеріалах Історії розвитку дитини ОСОБА_10 , а обласний позаштатний дитячий кардіоревматолог УОЗ МОДА ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих спонукань, одержала 200 доларів США (за офіційним курсом Національного Банку України станом на 14.06.2017 - 5 199 грн.) в якості неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_11 з використанням свого службового становища дій з оформлення та видачі висновку, який дозволить за медичними показниками здійснити відбір малолітньої ОСОБА_10 для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7, а також прийняття рішення у складі комісії щодо відбору зазначеної дитини для зарахування до закладу.
Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2017 року набрав законної сили 28.10.2017 року.
Крім того вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 368 КК України, підтверджується і дослідженими судом письмовими доказами:
витягом з кримінального провадження №0000110 від 25.04.2017 року за заявою ОСОБА_13 за кваліфікацією ч.1 ст. 15 ч.3 ст. 368 КК України, згідно якої службові особи комунального підприємства, діючи за попередньою змовою між собою та службовими особами інших підприємств та закладів, зловживаючи своїм службовим становищем, систематично умисно створюють за місцем своєї роботи умови до схилення громадян до надання їм неправомірної вигоди, за вчинення дій, з використанням службового становища, тим самим, готуючись до вчинення злочинів, пов`язаних із одержанням неправомірної вигоди;
витягом з кримінального провадження №0000145 від 12.06.2017 року за заявою ОСОБА_11 за кваліфікацією ч ч.3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання службовою особою комунального закладу неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням службового становища та не створення перешкод;
постановою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_18 від 26.06.2017 року про об`єднання в одне провадження кримінального провадження №0000145 з кримінальним провадженням №0000110.
Таким чином, оскільки вина ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України встановлена вироком суду та визнана самою обвинуваченою, а ОСОБА_3 звинувачуєтся у пособництві в одержанні ОСОБА_7 неправомірної вигоди, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 368 КК України, повністю підтверджується доказами, які судом безпосередньо досліджені під час судового розгляду та дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно.
Що стосується обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України, суд приходить до висновку, що вказане обвинувачення підлягає виключенню з пред`явленого обвинувачення.
Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.
Згідно ч. 1, 4 ст. 27 КК України співучасниками злочину, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.
Підбурювачем є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими злочинцями, знаряддям чи засобами вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збуті такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.
Так, дослідженими судом доказами під час судового розгляду даного кримінального провадження та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2017 року встановлено, що ОСОБА_3 вирішила посприяти ОСОБА_7 у вчиненні злочину, пов`язаному з одержанням неправомірної вигоди від ОСОБА_11 , та між ними було обговорено механізм сприяння ОСОБА_3 , у вчиненні протиправних дій, який полягав у направленні осіб, які мають намір надати неправомірну вигоду, до ОСОБА_7 за телефонним дзвінком. Діючи умисно, з метою реалізацією спільного із ОСОБА_7 умислу, спрямованого на одержання останньою неправомірної вигоди, до кінця та створення найбільш сприйнятливих умов вчинення злочину, ОСОБА_3 у настійливій формі повідомила ОСОБА_11 про необхідність надання ОСОБА_7 неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США у зв`язку з виконанням тою своїх службових обов`язків із оформлення та видачі медичного висновку та після переконань, одержала згоду ОСОБА_11 на надання неправомірної вигоди ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_11 передала ОСОБА_7 200 доларів США в якості неправомірної вигоди.
Згідно позиції висловлюваної у Постанові Пленуму Верховного Суду №5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво», дії особи, яка сприяла у вчиненні злочину тому, хто дав чи одержав хабар, або організувала цей злочин, або підбурила до його вчинення, належить кваліфікувати як співучасть у даванні чи одержанні хабара. При цьому питання про кваліфікацію дій співучасника потрібно вирішувати з урахуванням спрямованості його умислу виходячи з того, в чиїх інтересах, на чиїй стороні і за чиєю ініціативою - того, хто дав, чи того, хто одержав хабар, - він діяв.
Отже, з пред`явленого обвинувачення вбачається, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати тільки ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 368 КК України, оскільки хоча ОСОБА_3 і підбурювала ОСОБА_11 на надання нею неправомірної вигоди, проте вона діяла в інтересах саме ОСОБА_7 та їх дії були охоплені спільним умислом, спрямованим на одержання ОСОБА_7 неправомірної вигоди, що свідчить про співучасть ОСОБА_3 саме у одержанні неправомірної вигоди та в свою чергу виключає кваліфікацію її дій також за ч. 4 ст. 27 ч.1 ст. 369 КК України.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 Кодексу).
Згідно ст.86 Кодексу доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до вимог ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Отже, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши усі докази, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 368 КК України. вірною.
При цьому, доводи сторони захисту щодо неповноти викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та відсутності формулювання обвинувачення, відсутності корисливих мотивів у діях ОСОБА_3 , не зазначення, які саме організаційно - розпорядчі ( в розумінні примітки до ст. 364 КК України) виконували ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на час інкримінованих їм злочинів, щодо недопустимості, неналежності та недостатності доказів, якими обґрунтовується обвинувачення, зокрема матеріалами негласних слідчих розшукових дій, при здійсненні негласних слідчих дій були задіяні не уповноважені на то особи, невиконання стороною обвинувачення вимог ст.290 КПК України, відкриття стороні захисту ухвали слідчого судді Апеляційного суду про надання дозволів на проведення НСРД, після складання обвинувального акту та направлення його до суду, модулювання та провокація злочину з боку правоохоронців, схилення ОСОБА_11 працівниками правоохоронних органів до написання заяви про скоєння злочину, фальсифікація стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження та підслідність даного кримінального провадження органам Національної поліції України, суд вважає безпідставними та ставиться до вказаних доводів критично, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами.
Призначаючи покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який віднесено законом, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд також враховує особу обвинуваченої то, що вона раніше не судима, на обліку в МОПЛ №1 і МОНД не перебуває.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, суспільну небезпечність корупційного злочину, вчинено службовою особою, з використанням наданих їй повноважень та службового становища, даних про її особу, з врахуванням того, що у вчиненому обвинувачена не розкаялась та вину не визнала, а також, що фактично ОСОБА_3 вчинила злочин проти малолітньої дитини, законним представником якої є її мати, була пособником в одержанні неправомірної вигоди від батьків хворої дитини, яка за станом свого здоров`я та встановлених діагнозів, потребувала та повинна була навчатися у санаторної школі-інтернаті, скориставшись хвилюванням батьків за здоров`я своєї дитини, при цьому будучи лікарем, що є неприпустимим в розрізі моральних принципів суспільства, тому суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_3 є покарання в межах санкції інкримінованого їй злочину у вигляді арешту, з позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на два роки.
Керуючись ст. 374, 375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 368 КК України та призначити їй покарання у вигляді 6 місяців арешту, з позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на два роки.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1