Справа № 333/4398/19
Провадження № 1-кп/333/605/19
ВИРОК
Іменем України

15 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працює електрогазозварником у ПрАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона №30», проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2019 року о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у торгівельній залі супермаркету «Варус-10», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 10-А, достовірно впевнившись, що його дії ніхто не помітить, шляхом вільного доступу з холодильника із м`ясною продукцією, взяв та поклав до корзинки:
- бройлера охолодженого, вагою 2,192 кг, вартістю 105 грн. 20 коп.;
- курячу грудку охолоджену фасовану, вагою 0,823 кг, вартістю 59 грн. 59 коп.;
- курячу грудку охолоджену фасовану, вагою 0,879 кг, вартістю 57 грн. 24 коп., а всього майна на загальну суму 216 грн. 03 коп., що належить ТОВ «Омега».
Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, тримаючи викрадене майно у корзинці для продуктів, підійшов до вхідного турнікета і там її залишив.
Після цього, ОСОБА_5 пройшов через касову зону, де придбав поліетиленовий пакет, та направився до вхідного турнікету, де із залишеної ним раніше корзинки, переклав до придбаного пакету вищевказану м`ясну продукцію, яку поклав до камери схову, при цьому не сплативши за викрадений товар. В цей час протиправні дії ОСОБА_5 були виявлені працівниками служби охорони супермаркету «Варус-10», які зупинили останнього, тим самим запобігли доведення злочинного умислу ОСОБА_5 до кінця.
Таким чином, ОСОБА_5 були виконані усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин які не залежали від його волі.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав вину повністю у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 13.07.2019 року, приблизно о 17 год. 30 хв., він зайшов до супермаркету «Варус-10», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд.10-А. У торгівельній залі, з полиці холодильника з м`ясною продукцією до своєї корзинки поклав бройлера та дві курячі грудки. Після цього, він корзинку підніс та поставив біля вхідного турнікету, а сам пройшов касову зону, де придбав лише пакет. У подальшому, підійшовши до вхідного турнікету, він переклав з корзинки до пакету зазначену м`ясну продукцію та пакет залишив у камері схову, яка знаходилася біля входу до торгівельної зали супермаркету. Далі, до нього підійшли працівники охорони, які попрохали пред`явити чек про сплату за м`ясну продукцію. Він намагався домовитися з останніми, щоб розрахувався за продукцію, а його відпустили, натомість працівники охорони викликали поліцію. На той час, у нього з собою були грошові кошти, приблизно у розмірі 2 000 грн., які у той день йому передали за виконану роботу. За продукцію не розрахувався, так як думав, що у разі виявлення його дій, він розрахується за придбане майно без виклику поліції, так як у нього раніше були такі випадки. У скоєному щиросердно розкаюється. Працює офіційно, тому має щомісячний постійний дохід.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, допитав обвинуваченого, дослідив матеріали, що характеризують особу ОСОБА_5 , та що стосуються речових доказів.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_5 , відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_5 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є середньої тяжкості, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (перебуває на обліку у лікаря нарколога з 01.07.2019 року з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання алкоголю, опіоїдів. Синдром залежності», також перебуває під медичним наглядом у комунальній установі «Запорізький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» ЗОР з 21.06.2019 з діагнозом: «В20.0 (3 клінічна стадія), призначена антивірусна терапія пожиттєво»), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, офіційно працює та має постійний дохід.
Згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
Враховуючи особистість обвинуваченого, запевнення останнього щодо можливості сплати штрафу, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, висновки органу пробації, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України та вимогами ст.57 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що постановою слідчого від 20.07.2019 року диск з відеозаписом з камер спостережень супермаркету «Варус-10» був визнаний речовим доказом.
Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).
Отже, враховуючи, що на СD-диску міститься інформація, що стосується скоєного ОСОБА_5 злочину, тому він є документом, який необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Цивільний позов не був заявлений, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ: СD-диск, що зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у кримінальному провадженні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1