Справа № 204/5247/19
Провадження № 1-кс/204/1613/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваної ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, раніше судимої: 09.11.2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 , 10.07.2019 року приблизно о 13 годині 20 хвилин, перебуваючи у торговельному залі супермаркету «Варус-44» ТОВ «Омега», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча буд.67, побачила на вітринному стелажі супермаркету пляшку «Скоттіш Лідер віскі об`ємом 0,5л» у кількості 1 шт., яку вона визначила як об`єкт свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_4 , 10.07.2019 року приблизно о 13:20 годині, перебуваючи у торговельному залі вищевказаного магазину, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними для оточуючих, поклала до сумки, яка знаходилась у неї в руках: пляшку «Скоттіш Лідер віскі об`ємом 0,5л`у кількості 1 шт., яка є власністю ТОВ «Омега». В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи вищевказане майно при собі, направилась до виходу із приміщення магазину «Варус-44» ТОВ «Омега» через касову зону, та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою доведення свого злочинного наміру направленого на таємне викрадення чужого майна, пройшла до кінця за межі касової зони супермаркету, покинувши територію супермаркету з пляшкою «Скоттіш Лідер віскі об`ємом 0,5л» у кількості 1 шт., яка є власністю ТОВ «Омега», загальна ринкова вартість якої згідно висновку експерта № 19/12.1/912 від 18.07.2019 року на момент вчинення злочину, а саме на 10.07.2019 року, складала 308 грн., чим спричинила матеріальний збиток супермаркету «Варус-44» ТОВ «Омега» на вищезазначену суму, таким чином ОСОБА_4 , виконала всі дії, які вона вважала за необхідне для доведення злочину до кінця. Проте ОСОБА_4 не змогла довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки вона була зупинена працівниками магазину, які помітили крадіжку майна та викликали співробітників поліції.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, (крадіжка) вчиненого повторно, кваліфікуються за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

19.07.2019 року по кримінальному провадженню № 0001413 від 11 липня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Доказами, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 є: повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; протоколом огляду місця події; показаннями свідків; показаннями потерпілого; відеозаписом, наданим представником ТОВ «ОМЕГА», з магазину «Варус-44» за адресою м. Дніпро, вул. Робоча 67.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, який згідно виду та розміру покарання, визначеного в санкції частини статті у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, вказують на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, 01.02.2019 року Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 відносно ОСОБА_4 було направлено обвинувальний акт до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підозрою у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто ОСОБА_4 також обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а отже є обґрунтовані ризики того, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що відноситься до ризиків передбачених, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки та представник потерпілого постійно працюють у магазині ТОВ «ОМЕГА» магазину «Варус-44» за адресою м. Дніпро, вул. Робоча 67, де ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, а анкетні дані свідків їй стали відомі у зв`язку з тим, що свідки приймали участь у огляді місця події від 10.07.2019 року та підписували разом з підозрюваною протокол огляду місця події, що віднесено до ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, на наявність того ризику, що підозрювана переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, вказує й те, що ОСОБА_4 є раніше неодноразово судимою особою, яка продовжила свою злочинну діяльність. ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та взагалі не має джерела доходу, що свідчить про можливість вчинення підозрюваною, як іншого так і аналогічного кримінального правопорушення, що віднесено до ризиків передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що мета застосування запобіжних заходів у межах кримінального провадження може бути досягнута виключно у випадку застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що виключить можливість настання у кримінальному провадженні вищезазначених ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана у судовому засіданні заперечувала проти застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просила застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також, пояснила, що вона не заміжня, на утриманні нікого не має, а також не працює. Домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована, постраждало від пожежі та в даний момент воно не придатне для проживання, а тому на теперішній час вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд приходить до переконання про його наявність, оскільки підозрювана ОСОБА_4 враховуючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Стосовно заявленого слідчим та прокурором ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, то в судовому засіданні даний ризик не був жодним чином доведений.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд приходить до переконання про його наявність, оскільки підозрювана ОСОБА_4 є раніше судимою та офіційно не працевлаштована.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено наявність двох ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрювана ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Однак, в обґрунтування того, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, прокурором не наведено будь-яких переконливих мотивів та не надано суду жодних належних доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, приходжу до висновку, що доводи прокурора є недостатніми для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором у судовому засіданні не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання, що також враховується судом при розгляді клопотання.

Виходячи з обставин встановлених під час розгляду клопотання, та матеріалів долучених до нього, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваної, її стан здоров`я, наявність ризиків, а також з урахуванням того, що підозрювана має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що підозрюваній слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як саме даний запобіжний захід сприятиме запобіганню існуючих ризиків та є менш суворим запобіжним заходом, передбаченим КПК України, ніж тримання під вартою.

При цьому, вважаю за необхідне покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на два місяці, тобто до 29 вересня 2019 року.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місця постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_2 ;

- прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1