Суддя ОСОБА_1
Справа № 635/7111/17
Провадження № 1-кп/644/276/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

Суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретарі- ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
потерпілих ОСОБА_15 ,
представників потерпілих ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження №0000867
за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Харкова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.4 ст.187; ч.4 ст.28, ч.3 ст.146; ч.4 ст.28, ч.3 ст.357; ч.4 ст.28, ч.3 ст.289; ч.1 ст.382; ч.1 ст.263 КК України,
за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.4 ст.187; ч.4 ст.28, ч.3 ст.146; ч.4 ст.28, ч.3 ст.357; ч.4 ст.28, ч.3 ст.289; ч.2 ст.364; ч.4 ст.28, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.1 ст.382 КК України,
за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уроженця м.Ворошиловград, грамадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_5 ,у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.4 ст.187; ч.4 ст.28, ч.3 ст.146; ч.4 ст.28, ч.3 ст.357; ч.4 ст.28, ч.3 ст.289; ч.4 ст.28, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187 КК України,
за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уроженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_6 , проживаючого в АДРЕСА_7 ,у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.4 ст.187; ч.4 ст.28, ч.3 ст.357; ч.4 ст.28, ч.3 ст.289; ч.4 ст.28, ч.3 ст.146; ч.4 ст.28, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187 КК України,
за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уроженця с.Рогань Харківського району та області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_8 , проживаючого в АДРЕСА_8 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.4 ст.187; ч.4 ст.28, ч.3 ст.357; ч.4 ст.28, ч.3 ст.289; ч.4 ст.28, ч.4 ст.187; ч.4 ст.28, ч.3 ст.146; ч.1 ст.382 КК України,
ВСТАНОВИВ:

03.08.2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов відповідний обвинувальний акт.
23.08.2019 року закінчується строк тримання обвинувачених під вартою, розгляд справи не закінчений.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження тримання обвинувачених під вартою. При цьому своє клопотання обґрунтовує тим, що 23.08.2019 року закінчується строк тримання обвинувачених під вартою. Зазначила, що ризики, які враховані слідчим суддею під час застосування обвинуваченим запобіжного заходу та під час його подальшого продовження, існують і на даний час. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, які скоєні у складі злочинної організації, із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства. Крім того, знаходячись на волі існує ризик, що обвинувачені можуть впливати на потерпілих та свідків, переховуватись від суду та перешкоджати встановленню істини по справі іншим чином. Зазначила, що відсутні підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим.
Потерпіла ОСОБА_15 та представник потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_16 підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_12 проти продовження строку тримання під вартою заперечували. ОСОБА_7 зазначив, що адвокат недостатньо обізнаний з його особою і просить врахувати, що він на протязі 22 років працював у поліції, мав постійне джерело доходів, що свідчить про його позитивні якості. Крім того, зазначає, що не доведена тяжкість діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_7 . Тому вважають можливим, змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на більш м`який запобіжний захід, а саме застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_11 проти продовження строку тримання під вартою заперечували з посиланням на те, що клопотання прокурора містить лише посилання на існування визначених законом ризиків, однак наразі ризики не існують, розгляд справи триває довго. Просили змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на любий більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_13 проти продовження строку тримання під вартою заперечують з посиланням на те, що прокурором не доведені ризики, які необхідні для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Зазначили, що ОСОБА_8 усвідомлює серйозність пред`явлених йому обвинувачень і ніяким чином не перешкоджає проведенню досудового розслідування та судового розгляду. Під час обшуку ОСОБА_8 добровільно видав слідчому всі предмети, які того цікавили, добровільно з`явився 13.01.2017 року до слідчого управління, а 14.01.2017 року до Київського районного суду м. Харкова хоча мав реальну можливість замість цього просто переховуватись від органів досудового розслідування. Просили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на більш м`який запобіжний захід.
Крім того, ОСОБА_8 звернув увагу суду на той факт, що він має стійкі соціальні зв*язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, весь час працював, хоча останнім часом і без офіційного працевлаштування, однак це не свідчить про наявність ризику загрози втечі та переховування від суду, як зазначає прокурор.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_14 підтримали думку інших обвинувачених та їх захисту. Зазначили, що ризики прокурором не доведені, доказів щодо ОСОБА_10 не надано. Крім того, ОСОБА_10 потребує якісного, кваліфікованого обстеження та лікування за межами Слідчого ізолятору. Просили змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на любий більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_12 підтримали думку інших обвинувачених та їх захисту. Зазначили, що прокурором не доведені ризики, які необхідні для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. ОСОБА_9 працював, має двох неповнолітніх дітей, самостійно з`явився до суду для обрання запобіжного заходу. Просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Судова колегія, вислухавши думку учасників процесу, дійшла наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеної в рішенні від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії» тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Такими ознаками є тяжкість та суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще судом не допитані та переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Так, обвинувачені згідно обвинувального акту звинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, які скоєні у складі злочинної організації, із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства.
Так, досліджуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , колегією суддів встановлено, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.01.2017 року відносно ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому обраний відносно нього запобіжний захід було неодноразово продовжено.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має неповнолітніх дітей, останні роки не працював та є колишнім працівником правоохоронних органів, фактично зареєстрований в Сумській області, а мешкає не за зареєстрованим місцем проживання. Разом з тим, колегія суддів оцінює вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, зокрема, затримання обвинуваченого безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та розмір майнової шкоди у завданні якої ОСОБА_6 обвинувачується.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та приведені на їх противагу сторонами кримінального провадження доводи, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання за особливо тяжкий злочин, у вчиненні якого в тому числі обвинувачується останній, не працевлаштований, не має законних джерел для існування, а також те, що особа є колишнім працівником правоохоронних органів, якому поряд з усіма позитивними характеристиками за період служби в правоохоронних органів, все ж було пред`явлено обвинувачення у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від суду та можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків та інших співучасників скоєння даних злочинів. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.
З приводу заявленого захисником обвинуваченого клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою набудь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи викладені адвокатом є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу адвокатом доведено не було.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого, в тому числі, обвинувачується ОСОБА_6 а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.
Так, досліджуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , колегією суддів встановлено, що ухвалою Київського райсуду м.Харкова від 13.01.2017 року відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому обраний відносно нього запобіжний захід було неодноразово продовжено судом.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є учасником антитерористичної операції, має постійне місце мешкання, на своєму утриманні матір пенсійного віку та неповнолітню дитину, перебуває у цивільному шлюбу, є колишнім працівником правоохоронних органів. Разом з тим, колегія суддів оцінює вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, зокрема, затримання обвинуваченого безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та розмір майнової шкоди у завданні якої ОСОБА_7 обвинувачується.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та приведені на їх противагу сторонами кримінального провадження доводи, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання за особливо тяжкий злочин, у вчиненні якого в тому числі обвинувачується останній, не працевлаштований, не має законних джерел для існування, а також те, що особа є колишнім працівником правоохоронних органів, якому поряд з усіма позитивними характеристиками за період служби в правоохоронних органів, все ж було пред`явлено обвинувачення у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від суду та можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків та інших співучасників скоєння даних злочинів. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.
З приводу заявленого захисником обвинуваченого клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи викладені адвокатом є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу адвокатом доведено не було.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого, в тому числі, обвинувачується ОСОБА_7 а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.
Так, досліджуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_20 , колегією суддів встановлено, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.01.2017 року відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому обраний відносно нього запобіжний захід було неодноразово продовжено судом.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, одружений, тимчасово не працював, мав постійне місце мешкання, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої ОСОБА_8 обвинувачується.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та приведені на їх противагу сторонами кримінального провадження доводи, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_20 тяжкість покарання за особливо тяжкий та тяжкі злочини, у вчиненні якого в тому числі обвинувачується останній, який не працевлаштований, не має законних джерел для існування, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду та можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків та інших співучасників скоєння даних злочинів, а також можливість скоїти інші кримінальні правопорушення. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого, в тому числі, обвинувачується ОСОБА_20 а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.
Так, досліджуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , колегією суддів встановлено, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.01.2017 року відносно ОСОБА_10 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому обраний відносно нього запобіжний захід було неодноразово продовжено.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, останні роки офіційно не працював. Разом з тим, колегія суддів оцінює вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, зокрема, затримання обвинуваченого безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та розмір майнової шкоди у завданні якої ОСОБА_10 обвинувачується.
Оціінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та приведені на їх противагу сторонами кримінального провадження доводи, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_10 тяжкість покарання за особливо тяжкий та тяжкі злочини, у вчиненні якого в тому числі обвинувачується останній, який не працевлаштований, не має законних джерел для існування, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду та можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків та інших співучасників скоєння даних злочинів, а також можливість скоїти інші кримінальні правопорушення. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.
З приводу заявленого захисником обвинуваченого клопотання про зміну ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою набудь-який інший не пов*язаний з триманням під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи викладені адвокатом є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу адвокатом доведено не було.
Посилання адвоката та самого обвинуваченого на загострення хронічних захворювань та неможливість проведення їх лікування в умовах СІЗО ніякими доказами не підтверджена.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого, в тому числі, обвинувачується ОСОБА_10 а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.
Так, досліджуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , колегією суддів встановлено, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.01.2017 року відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому обраний відносно нього запобіжний захід було неодноразово продовжено судом.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проживає з жінкою у цивільному шлюбі, мав постійне місце мешкання, а також був працевлаштований.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та приведені на їх противагу сторонами кримінального провадження доводи, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_9 тяжкість покарання за особливо тяжкий та тяжкі злочини, у вчиненні якого в тому числі обвинувачується останній, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду та можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків та інших співучасників скоєння даних злочинів, а також можливість скоїти інші кримінальні правопорушення. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.
З приводу заявленого захисником обвинуваченого клопотання про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою набудь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи викладені адвокатом є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу адвокатом доведено не було.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого, в тому числі, обвинувачується ОСОБА_9 а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу та згідно статей 7-9 КПК України, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Також, у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відтак, з огляду на приведене, характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку.Особи обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень які віднесено до особливо тяжких злочинів.
Колегія суддів зазначає, що на теперішній час лише допитані потерпілі та декілька свідків по одному з епізодів, що інкримінуються обвинуваченим, судовий розгляд не закінчений.
В останній час судовий розгляд затягнувся у зв*язку з реалізацією обвинуваченими, зокрема, ОСОБА_7 , свого права на вільний вибір захисника, забезпечення йому захисника , участь якого є обов*язковою та подальшими клопотаннями захисників про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що є об*ємними.
Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкціями статей Кримінального кодексу України, які інкриміновані обвинуваченим, останні можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих та інших учасників у цьому кримінальному провадженні. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке їм інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому колегія суддів приходить до висновку про продовження строку тримання підвартою обвинувачених строком на 60 днів.
Колегією суддів вирішувалося питання про можливість вжиття до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку колегії суддів, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176, 177, 178, 180, 183, 314 317 КПК України, - суд
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 18 жовтня 2019 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 18 жовтня 2019 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 18 жовтня 2019 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 18 жовтня 2019 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 18 жовтня 2019 року включно.
В задоволенні клопотань обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Повний текст ухвали виготовлений 21.08.2019 року.

Головуючий- суддя ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3