Справа № 296/7734/19
УХВАЛА
Іменем України

09 серпня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор 08.08.2019 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 19 березня 2014 року Бердичівським РВК Житомирської області солдата ОСОБА_4 було призвано на військову службу за мобілізацією, на особливий період, та направлено для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 19 березня 2014 року № 59, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків частини та поставлено на всі види забезпечення. Того ж дня, наказом № 1 командира військової частини, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого радіотелефоніста відділення управління радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки дивізіону артилерійської розвідки, ВОС-423842А, призваного ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, де визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Так, під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів. Однак, ОСОБА_4 , під час проходження військової служби за призовом у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Реалізуючи задумане, 29 березня 2014 року, у не встановлений слідством час, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 67 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та

ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи групою осіб, з прямим умислом та з метою ухилення від проходження військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період без дозволу командування та інших поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та самовільно та разом з іншими військовослужбовцями залишив територію військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ухилитися від проходження військової служби, та в подальшому проводить час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконує.

18 грудня 2014 року прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000029 в порядку ст.ст. 111, 278 солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України.

Допитаний в якості свідка капітан ОСОБА_6 показав, що 29 березня 2014 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , пояснюючи це небажанням проходити військову службу, останній до військової частини так і не з`явився, місце його перебування невідоме.

Під час досудового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_4 проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

18 грудня 2014 року прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_5 підозрюваного солдата ОСОБА_4 оголошено в розшук, проведення якого доручено оперативним підрозділам Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області.

22 грудня 2014 року слідчим Бердичівського MB УМВС України в Житомирській області капітаном міліції ОСОБА_7 були здійснені розшукові заходи, в ході яких підозрюваний ОСОБА_4 був знайдений та допитаний. Під час допиту останньому була вручена повістка до військової прокуратури Житомирського гарнізону, також ОСОБА_4 власноруч була написана заява, згідно якої останній зобов`язується прибути до військової прокуратури Житомирського гарнізону. Однак, в подальшому ОСОБА_4 до військової прокуратури Житомирського гарнізону не з`явився, на відіслані йому повістки не відповідав, на даний час місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме. Таким чином, ОСОБА_4 продовжує переховуватися від органів правопорядку та, в порушення ч.2 ст. 408 КК України, продовжує ухилятися від військової служби, на зв`язок із командуванням військової частини виходить.

В разі успішного розшуку солдата ОСОБА_4 , з метою запобігання дальшого переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваним з метою ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно обхідним є застосування щодо підозрюваного солдата ОСОБА_4 побіжного заходу - тримання під вартою.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України дане клопотання подається органом досудового розслідування одночасно з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 131 КПК України визначені види заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких затримання особи.

Статтею 132 КПК України передбачені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Отже, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є досягнення дієвості цього провадження, тобто забезпечення ефективності реалізації завдань кримінального провадження, закріплених ст. 2 КПК України та завдань окремих стадій кримінального провадження.

Відповідно до ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Достовірно встановлено, що 18.12.2014 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.408 КК України.

У органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від подальшої явки для участі у судовому розгляду даного кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, має право звернутись із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною другою вказаної статті визначено, що таке клопотання може бути подане, зокрема, після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Підсумовуючи вищевказане слідчий суддя дійшов висновку, що в органу досудового слідства є достатньо підстав вважати, що у даному кримінальному провадженні наявні обставини, зазначені у пунктах 1,2 частини четвертої статті 189 КПК України, особа об`єктивно підозрюється у вчиненні пред`явленого кримінального правопорушення, а ризики, регламентовані ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними і такими, що підтверджуються наявними матеріалами, а тому клопотання в частині надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи, що затримання підозрюваного та його привід не здійснено, доказів того, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук, прокурором під час розгляду клопотання також не надано, тому у задоволенні клопотання в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.176-178, 188-190, 193 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Решту клопотання залишити без задоволення.

Строк дії ухвали - шість місяців із дати постановлення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 діб з дня її винесення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1