Справа № 1-кп/593/152/2019
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2019 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бережанах матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Бережанського районного суду Тернопільської області 01 серпня 2019 року надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 09 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, для розгляду по суті.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. В клопотанні вказує, що 09.06.2019, близько 04 год. 00 хв., водій ОСОБА_7 , в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР України) керував у стані алкогольного сп`яніння автомобілем «MERCEDES-Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номерНОМЕР_1 та рухався зі швидкістю близько 80 км/год. автомобільною дорогою «Бережани Підгайці - Монастириська», поблизу с. Посухів Бережанського району, в напрямку м. Підгайці від м. Бережани, без пасажирів та вантажу.

Під час руху ОСОБА_7 , в порушення вимог пунктів 1.5 ч. 1 та 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, внаслідок алкогольного сп`яніння не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, щоб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У цей час правим узбіччям, в попутному напрямку, відносно руху вищевказаного автомобіля рухався пішохід ОСОБА_8 . Під час подальшого такого руху ОСОБА_7 наближаючись до зазначеного пішохода, мав об`єктивну можливість його завчасно виявити та технічну можливість уникнути наїзду на нього. Однак, водій ОСОБА_7 у порушення п. 10.1 ПДР України, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а виїхав на виділений конструктивно елемент дороги не призначений для руху транспортних засобів праве узбіччя.

Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів Правил ОСОБА_7 рухаючись правим узбіччя поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та скоїв наїзд на правому узбіччі на пішохода ОСОБА_8 , на КМ 5+200 автомобільної дороги «Бережани Підгайці - Монастириська», поблизу с. Посухів Бережанського району.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, руйнуванням речовини довгастого мозку, крововиливами під оболонки і у речовину головного мозку від яких настала його смерть на місці пригоди.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 в порушення п. 2.10 «а», «в», «г», «д», «е» ПДР України, негайно не зупинив транспортний засіб не залишився на місці пригоди; перемістив транспортний засіб, що має причетність до пригоди; не вжив можливих заходів для надання медичної допомоги потерпілому; не викликав бригаду екстреної медичної допомоги; не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не чекав на прибуття поліцейських; не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а втік з місця пригоди на автомобілі «MERCEDES-Benz Sprinter 316 CDI», яким вчинив наїзд на пішохода.

Таким чином є достатньо підстав обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Крім цього, ОСОБА_7 вчинивши, в порушення вищевказаних правил безпеки дорожнього руху, наїзд на пішохода ОСОБА_8 , заподіяв йому тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя, чим поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. В подальшому, ОСОБА_7 маючи змогу надати допомогу потерпілому, який лежав на правому трав`яному газоні, завідомо залишив його без допомоги в небезпечному для життя стані. Після скоєння дорожнього-транспортної пригоди ОСОБА_7 не надавши допомогу ОСОБА_8 , з місця пригоди втік.

Таким чином є достатньо підстав обвинувачувати ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, коли той хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

09 червня 2019 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

09 червня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

24 липня 2019 року матеріали досудового розслідування у кримінальних проваджень за ч. 2 ст. 286 КК України та за ч. 1 ст. 135 КК України - об`єднано в одне провадження, якому присвоєно № 0000232.

25 липня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру за ч. 1 ст. 135 КК України та ч. 2 ст. 286 КК України

11 червня 2019 року ОСОБА_7 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00.00 год. 05.08.2019 року, який продовжено до 23.59 год. 27.09.2019 року.

Посилаючись на існування ризиків передбачених пунктами 1, 3,4 ч.1 ст. 177 КПК України прокурор просить клопотання задовольнити.

Потерпіла та її представник підтримують клопотання прокурора.

Обвинувачений не заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні щодо вирішення клопотання прокурора поклався на думку суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід продовжити дію запобіжного заходу на шістдесят днів, виходячи з наступних підстав.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 00 год. 00 хв. 05 серпня 2019 року ОСОБА_7 обрано 11 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

27 липня 2019 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 27 вересня 2019 року включно.
Виходячи з наведеного, слідчі судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області прийшли до висновку про те, що в кримінальному провадженні є достатньо обставин, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому правопорушень.

Згідно з ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього передбачених законом процесуальних обов`язків, а також перешкоджання спробам переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.
Відповідно до клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 прокурор, вважає, що щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні наявні ризики передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилання на наявність ризику у виді можливості переховуватись від суду суд вважає таким, що знайшло своє підтвердження. До такого висновку суд прийшов, виходячи з наведеного у обвинуваченні, характеру дій, вчинених ОСОБА_7 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, окрім цього: відповідно до п.2 ч.1 ст. 178 КПК України враховує те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років; відповідно до п.4 ч.1 ст. 178 КПК України - наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого.

Натомість посилання прокурора на існування інших ризиків не підтверджені жодними доказами: на підтвердження існування ризику у виді можливості ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілу та свідків, стороною обвинувачення не надано відомостей про те, на яких конкретно свідків може незаконно впливати обвинувачений, відсутнє підтвердження спроб тиску ОСОБА_7 на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; на підтвердження існування ризику у виді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не вказано, в чому саме полягає можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - виходячи з наведеного посилання прокурора в клопотанні на існування вказаних ризиків є нічим іншим, як необґрунтованим припущенням прокурора.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує: середній вік та добрий стан здоров`я обвинуваченого; міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, оскільки він одружений, має двох малолітніх дітей; працює; репутацію обвинуваченого.

Виходячи з наведеного суд приходить до переконання, що застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, та позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з викладеного клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 315, 331, 369 ч.2, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів - до 10 листопада 2019 року включно.

Ця ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє до 10 листопада 2019 року включно.

Копії ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити начальнику ДУ установа виконання покарань № 26 м. Чортків Тернопільської області за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_7 , для виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом семи днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Головуючи суддя