Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/554/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 186 КК УкраїниДоповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0004228 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, який професійно-технічну та неповну вищу освіту, неодружений, не працює утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог ст. 89 КК України таий, що не має судимостей,
засуджений: за ч. 1 ст.186 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільненовід відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено на засудженого ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 314 грн. 00 коп.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, за таких обставин.
04.06.2019 року близько 18год 19хв., ОСОБА_8 перебував у приміщенні ТОВ «Копілка», що розташоване за адресою: вул. Соборна, 1 А в м. Кропивницькому, де у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть ніким помічені, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля стелажу касової зони № 3,4 викрав з полиці наступний товар: шоколадний батончик «Snісkеrs» 112/5 г Suреr +1 в упакованому стані в кількості 2 шт., вартість яких відповідно до висновку експерта № 2465/2466/19-27 від 24.06.2019 року становить 47 грн. 86 коп. та шоколадний батончик «Маrs» 70 г в упакованому стані в кількості 1 шт. вартість якого відповідно до висновку експерта № 2465/2466/19-27 від 24.06.2019 року становить 22 грн. 90 коп., які він, перебуваючи в приміщенні магазину, сховав до штанів.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір з викраденим майном проходячи через касову зону, розпочавши свої дії як крадіжку, ОСОБА_8 був виявлений співробітником магазину ТОВ «Копітка» гр. ОСОБА_9 , однак, не зважаючи на те, що його злочинні дії були помічені, усвідомлюючи, що його злочинні дії перестали бути таємними та свідомо ігноруючи вимоги гр. ОСОБА_9 про повернення викраденого майна, він продовжив свої злочинні дії та з метою відкритого заволодіння чужим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ТОВ «Копілка» майнової шкоди на загальну суму 70 грн. 76 коп.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок районного суду відносно його підзахисного через суворість покарання та на підставі ст. 414 КПК України призначити його підзахисному за ч. 1 ст. 186 КК України покарання у виді штрафу в розммірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисний вину визнав в скоєному ним злочині, щиро розкаявся, сприяв слідству, цивільний позов потерпілими не заявлявся.
Також під час судових дебатів в суді першої інстанції прокурор вимагав, щоб його підзахисному призначили покарання у виді штрафу.
Вважає, що районний суд не врахував позицію прокурора, обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин, і визначив суб`єктивну іншу міру покарання, яке не вимагав ані прокурор, ані потерпілий, ані обвинувачений.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,оскільки він вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив вчинення злочинів при приведених обставинах, у вчиненому розкаявся.
Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за

ч. 1 ст. 186 КК України, як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винуватого, який за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліках у лікарнях не перебуває, відповідно до вимог ст. 89 КК України є особою такою, що не має судимостей, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, яке є наближеним до мінімального, визначеного санкцією статті закону та застосувавши вимоги ст. 75 КК України, звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів.

Що стосується апеляційних доводів захисника про призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу необхідно зазначити наступне.
Так відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суддя районного суду призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не зазначив у вироку, однак врахував те, що ОСОБА_8 ,офіційно не працює, не має жодних заробітків, не одружений, утриманці не має.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення через брак коштів колегія суддів залишає без задоволення вимоги захисту про призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, оскільки зазначене покарання не забезпечити виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, в межах санкції статті закону, буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, як ним, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Крім того, суд першої інстанції призначив покарання та звільнив від його відбування з випробуванням встановивши іспитовий строк, а захисник просить призначити покарання хоч і м`якше за своїм видом, проте яке слід відбувати реально.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не можуть бути задоволені, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляційній скарзі захисник наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2019 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11 Ремез