Справа № 617/1605/18
Провадження № 1-кп/636/104/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2019 року Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000702, внесеному 24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и ла :
В провадженні суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В ході досудового слідства обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 21 вересня 2019 р.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених, оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинувачених до суду, і буде запобігати вчиненню ними іншого кримінального правопорушення, вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які заперечували проти продовження строків тримання його під вартою та захисник подав заяву про зміну запобіжного заходу, посилаючись на те, що ОСОБА_10 не отримує достатньої медичної допомоги, та те, що прокурором не доведені ризики, а розгляд справи триває, строк розгляду справи затягується, крім того, на їх думку підозра необґрунтована та нічим не підтверджується, допитані судом свідки не підтвердили того, що обвинувачений вчиняє щодо них тиск, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, які заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись, відсутність доказів вини та вказали на те, що обвинувачений ОСОБА_11 має постійне місце проживання і теж просили суд обрати інший більш м`який запобіжний захід, потерпілу та її представника, які погодились з прокурором, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора у повному обсязі з наступних підстав.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинувачених, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого, у разі визнання їх винуватими, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Але на думку суду навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинувачених, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених ч. 1 п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України і які частково відпали на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчинені злочину, в якому вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; те що ОСОБА_10 раніше засуджений за вчинення злочину проти життя та здоров`я людини і знову обвинувачується у вчиненні злочину проти життя людини; ОСОБА_10 має не зняту та не погашену судимість, раніше вчиняв злочини насильницького характеру, перебуваючи на волі вони можуть незаконно впливати на свідків, які проживають разом з обвинуваченим ОСОБА_10 в одному населеному пункті, або зможуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можуть вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому обвинувачуються; обвинувачений ОСОБА_11 не має місця реєстрації, а проживає у гуртожитку; те, що обвинувачені ніде не працюють, не одружені, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Що стосується посилання обвинуваченого та його захисника на стан здоров`я обвинуваченого, суд зазначає, що питання надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_10 то дане питання не входить до компетенції суду та не надано доказів про необхідність лікування поза межами слідчого ізолятора.
Посилання обвинувачених на практику Європейського суду, колегія приходить до наступного, вищевказаний суд у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину скоєного проти життя особи, суд вважає за неможливе встановити заставу.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 193,194,196,197, 331, 350, 369-372 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задовольнити, в задоволені клопотання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 05 січня 2020 року включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена згідно рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді