Справа № 571/1663/17
Провадження №1-кп/571/37/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2019 року смт.Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000556 від 18.11.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сарни, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не інваліда, не одруженого, раніше не судимого, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не інваліда, не одруженого, раніше не судимого, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_7 , захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

17 листопада 2016 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу кафе «Пантера», що по вул.І.Франка,4 в смт.Рокитне Рівненської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_6 один удар кулаком руки в область голови, після чого ОСОБА_6 почав тікати. Наздогнавши, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 один удар правою ногою по нозі, та два удари правою ногою по руках, якими останній прикривав голову з правої сторони, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді перелому ліктьової кістки правої руки, які за критерієм тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до середнього ступеня тяжкості.

ОСОБА_4 , побачивши вищевказану бійку, підбіг до ОСОБА_6 та наніс останньому не менше трьох ударів руками в голову та тулуб, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді синців повік обох очей та правої половини чола, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково і дав показання, що дійсно восени 2016 року, точної дати не пригадує, близько 23 години разом із ОСОБА_9 та ще двома знайомими був у кафе "Пантера", там вживали пиво, танцювали та виходили на вулицю. Коли черговий раз стояли на вулиці, виникла словесна суперечка, з боку ОСОБА_10 хтось обізвав його нецензурними словами, його це дуже образило. Він підійшов до ОСОБА_10 та наніс рукою удар у обличчя, потім ногою по тілу та руках. ОСОБА_4 , при цьому також наніс удари по обличчю. У потерпілого був розбитий ніс, з носа текла кров.

У вчиненому щиро розкаюється, визнає свою провину, негативно ставиться до свого вчинку. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнає частково, а в частині моральної шкоди не визнає.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив покази ОСОБА_3 та доповнив, що в той вечір хтось з присутніх розбив йому брову. Пізніше сказали, що це міг бути ОСОБА_6 .. Коли вони з ОСОБА_11 стояли на вулиці, неподалік стояв ОСОБА_12 та ще двоє хлопців і сміялися. ОСОБА_11 підійшов до потерпілого і наніс йому один удар в обличчя. ОСОБА_6 разом зі своїми товаришами почали втікати. Він наздоганяв одного, ОСОБА_11 побіг за ОСОБА_13 .. Потім він побіг за потерпілим та наніс удари в обличчя та по ребрах. У потерпілого був розбитий ніс, текла кров. Після цього бійку припинили. ОСОБА_11 пішов додому, а він повернувся до кафе. На наступний день приїхали працівники поліції, його забрали до відділення поліції, де він все розповів.

У вчиненому щиро розкаюється, визнає свою провину. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнає частково , в частині моральної шкоди не визнає.

Потерпілий ОСОБА_6 суду дав показання, що 17 листопада 2016 року близько 23 години він відпочивав в кафе «Пантера», святкував день студента. На внутрішньому дворі кафе бачив обвинувачених, але конфліктів з ними ніяких не було. Близько 23 години вийшов на вулицю та коли повертався назад у приміщення відчув удар по голові. Перший удар наніс ОСОБА_14 , а другий ОСОБА_11 . Намагався втікати, ОСОБА_3 наздогнав його і наніс один удар ногою. Закривався руками, але обвинувачені продовжували бити. Кількість ударів не рахував. ОСОБА_4 бив більше руками, а ОСОБА_3 більше ногами. Потім їхав автомобіль і все освітив, обвинувачені відразу втекли. Він побіг в напрямку вул.Радянська. В дома зрозумів, що з рукою щось не так і викликав швидку, було встановлено перелом руки і він залишився лікуватися на стаціонарі. Лежав у лікарні приблизно три тижні. Миритися ніхто не приходив. На лікування затратив 13027,68 гривень. Обвинувачені на лікування грошей не давали. Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_15 та ОСОБА_4 солідарно матеріальної шкоди в розмірі 13027,68 гривень та моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень просить задовольнити, так як завдана шкода є обґрунтованою. Призначення покарання залишає на розсуд суду.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 пояснила суду, що точної дати не пригадує, але в той день була на роботі. Про те що сина затримали за бійку дізналася від працівників поліції. Потім вона пішла в кафе-бар «Пантера» там повідомили, що студенти побили її сина. Оскільки свідком події не була, то володіє інформацією зі слів людей. В поліції пропонувала матері потерпілого 5000 гривень, але вона відмовилася. Через деякий час знов пропонувала матері потерпілого грошові кошти, але остання відмовилася, вимагала сплатити повну суму, яку вони зазначають у цивільному позові.

Винуватість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується показаннями потерпілого та іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Рапортом чергового ОП ОСОБА_16 від 18.11.2016 встановлено, що 18 листопада о 03.00 по телефону надійшло повідомлення медсестри ОСОБА_17 про те, що 18.11.2016 року о 02.30 год. до ЦРЛ доставлено гр. ОСОБА_6 , 1997 р.н., жителя АДРЕСА_3 , студента 3-курсу Рокитнівського медучилища з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом правої променевої кістки. Обставини т/у встановлюються (т.2 а.с.4).

Згідно заяви від 18.11.2016, ОСОБА_6 просить прийняти міри до невідомих йому осіб, які 17.11.2016 р., близько 23.30 години в смт.Рокитне по вул.І.Франка біля кафе-бару «Пантера» нанесли йому тілесні ушкодження (т.2 а.с.5).

Протоколом огляду місця події від 18.11.2016 р., встановлено, що місцем події являється територія поблизу кафе «Пантера», що по вул.І.Франка,4 в смт.Рокитне Рівненської області (т.2 а.с.6-9).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №399 від 06.12.2016 при судово-медичній експертизі на тілі ОСОБА_6 виявлені синці повік обох очей та правої половини чола, діагностовано перелом ліктьової кістки правої руки (підтверджений рентгенологічно). Вид та морфологічні властивості ушкоджень свідчать про утворення від щонайменше п`ятиразової дії тупих предметів, приблизно за 1-2 доби до моменту огляду, не виключається за обставин на які вказує потерпілий, тобто при побитті.

Отримані громадянином ОСОБА_6 синці за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, перелом ліктьової кістки для свого загоєння потребує тривалого (більше 21 доби) часу і за критерієм тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до середніх.

Комплекс ушкоджень на тілі обстежуваного не притаманний для таких, що утворюються виключно при падінні на площині (т.2 а.с.14).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 07.12.2017, за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинувачений послідовно відтворив подію, яка відбулася 17 листопада 2016 року близько 23 години 30 хвилин поблизу кафе «Пантера» по вул.І.Франка,4 в смт.Рокитне Рівненської області, де він разом із ОСОБА_4 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_6 .. Дані протоколу слідчого експерименту повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого, що дані під час судового розгляду (т.2 а.с.91-95).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній (т.1 а.с.48-52).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України , як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1,п.3 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній (т.1 а.с.42-46).

Застосування примусового лікування обвинувачені не потребують, що підтверджується довідками Рокитнівської райполіклініки (т.2 а.с.43-46).

Захисник ОСОБА_8 просить при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 врахувати те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, що він не є суспільно небезпечною особою для суспільства та окремих громадян, обтяжуючі обставини відсутні. З урахуванням обставин справи просить призначити покарання нижче від найнижчої межі у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд,призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із встановленої статтею 50 КК України його мети, спрямованої на виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховує особу обвинуваченого, який по місцю проживання та навчання характеризується добре (т.2 а.с.40-41), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т.2 а.с.48), обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, також думку потерпілого та приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, у виді обмеження волі ближче до найнижчої межі, що буде відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Враховуючи обставини справи, особу винного, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинено вперше, суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.
Також захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України вказуючи на те, що згідно ст.12 КК України, злочин передбачений ч.1 ст.125 КК України в якому обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Зважаючи на те, що з часу події минуло більше трьох років, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, тому просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_7 клопотання захисника підтримали та просили кримінальне провадження закрити.

Прокурор вважає клопотання захисту обґрунтованим вказуючи на те, що дійсно станом на час завершення розгляду кримінального провадження закінчилися строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. А відтак не заперечує щодо вказаного клопотання.

Потерпілий ОСОБА_6 клопотання захисника вважає безпідставним та необґрунтованим, вказуючи на те, що обвинувачені свідомо затягували судовий розгляд, тому відсутні підстави для закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, згідно п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, при цьому подія злочину мала місце 17 листопада 2016 року, отже на час розгляду кримінального провадження в суді, пройшло більше ніж три роки.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної

відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у цій частині.

При вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування майнової та моральної шкоди суд виходив з наступного.

В силу вимог ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_6 просить стягнути з обвинувачених майнову та моральну шкоду. Майнова шкода включає витрати на лікування в сумі 2827,68 гривень, витрати, які понесені після події та які не підтверджуються документально в розмірі 10200 гривень. Також потерпілому завдано моральної шкоди, яка виразилась у фізичних і душевних стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я. Потерпілий дуже переживав, що через неправомірні дії обвинувачених він може залишитися калікою назавжди та ніколи не відновити своє здоров`я. Моральну шкоду оцінює у 50 000,00 гривень (т.1 а.с.53-59; 76-82).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення 13 027,68 грн. матеріальної шкоди, суд задовольняє частково, так як вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 доведена, лікування, яке було необхідне потерпілому підтверджено документально розрахунком за проведення лікування в травматологічному відділенні Рокитнівської ЦРЛ, історія хвороби №8244 від 10.03.2017 р. (т.2 а.с.60); епікризами №8244 від 19.11.2016, №189 від 04.01.2017 (т.1 а.с.60-61), витрати на лікування підтверджені чеками про оплату на суму 2727,63 грн. (т.1 а.с.57-59). Тому, суд стягує з обвинувачених в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_6 2727,63 грн. майнової шкоди.

Внаслідок неправомірних дій обвинувачених потерпілому була заподіяна моральна шкода, оскільки потерпілий ОСОБА_6 отримав легкі та середні тілесні ушкодження, що призвело до моральних та душевних страждань, порушено буденне життя, створено моральний, побутовий та психологічний дискомфорт, відновлення якого потребуватиме певного часу.

Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), з урахуванням характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням у кожному конкретному випадку інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та істотність вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди в сумі 50 000,00 гривень є явно завищеним, з урахуванням обставин справи, таку шкоду визначає у розмірі 12000,00 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору суд покладає на обвинувачених .

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 284,368,369-374,395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1(один ) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один ) рік.

Відповідно до пп. 1,2, ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрити.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 2727,63 гривень (дві тисячі сімсот двадцять сім гривень 63 копійки), моральну шкоду в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч гривень) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя (підпис) З оригіналом вірно.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_1