У Х В А Л А

28.05.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з скаргою, згідно з якою просить: надати заявнику дозвіл на тимчасовий доступ з можливістю виготовити фотокопії в Ужгородському ВП ГУНП в Закарпатській області з матеріалами розгляду заяви про кримінальне правопорушення або забезпечити документи по справі витребувавши з Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області матеріали розгляду заяви ОСОБА_3 ; винести рішення, яким зобов`язати слідчого чи посадових осіб Ужгородського відділу поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що 29.03.2019 року він звернувся до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про кримінальне правопорушення шахрайські дії по вул. Станційній, 26, у м. Ужгороді. Станом на 03.04.2019 року відомості, викладені в заяві про кримінальне правопорушення, до ЄРДР не внесено, відсутній реєстраційний номер в ЖЄОЗ.

Заявник у судові засідання 19.04 та 28.05.2019 року повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 135 КПК України, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки слідчого суддю не повідомлено.

Враховуючи, що особа, яка подала скаргу, не з`явився на розгляд скарги, а також приймаючи до уваги, що її участь у розгляді скарги є обов`язковою, слідчий суддя дійшов висновку про залишення даної скарги без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з позиції, викладеної в розділі 7 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням викладеного та виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для залишення поданої скарги без розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви залишити без розгляду.

Роз`яснити особі, які подала скаргу, право на повторне звернення до суду із даною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1