Справа № 577/4642/19
Провадження № 1-кп/577/523/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 6 вересня 2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибне Краснопільського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, розлученого, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні оголошено часткову мобілізацію та з цього часу відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» в Україні діє особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_3 з 26 лютого 2019 року призваний на військову службу за контрактом та з 5 липня 2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 8 липня 2019 року № 372 (по стройовій частині), ОСОБА_3 , який має звання старший солдат, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду механіка - водія 8 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону вказаної військової частини.

9 липня 2019 року ОСОБА_3 вибув у службове відрядження для проходження навчання до навчального центру № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_4 .

Однак, будучи відрахованим 29 липня 2019 року з навчального центру № 169 та направленим у розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних причин та дозволу керівництва, з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби, 30 липня 2019 року о 08 год. 00 хв. не з`явився з відрядження у розташування військової частини НОМЕР_1 та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

5 вересня 2019 року ОСОБА_3 був повернутий у розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та пояснив, що з 26 лютого 2019 року він призваний на військову службу за контрактом та з 5 липня 2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . 9 липня 2019 року він був направлений у службове відрядження для проходження навчання до навчального центру № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_4 . 29 липня 2019 року він був відрахований з навчального центру № 169 та направлений у розташування військової частини НОМЕР_1 . Проте у розташування військової частини він не повернувся, а поїхав до себе додому в АДРЕСА_1 . 5 вересня 2019 року в обідній час до нього додому приїхали представники військової частини та повернули його у розташування військової частини НОМЕР_1 . Поважних причин для того, щоб не повернутися з службового відрядження до військової частини НОМЕР_1 у нього не було. Дозволу керівництва на те, щоб з навчального центру поїхати до себе додому він не мав. Щиро розкаюється у скоєному.

Таким чином, вина обвинуваченого повністю доведена та своїми діями, які виразилися у нез`явленні 30 липня 2019 року на службу до військової частини НОМЕР_1 з відрядження без поважних причин в умовах особливого періоду ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем, з яким укладений контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною у ч. 2 ст. 407 КК України, - військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 , суд відносить: обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, задовільно характеризувався за місцем проходження військової служби.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Краснопільським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним повторних кримінальних правопорушень можливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с. 26-27).

Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».

Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , досудову доповідь органу пробації, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування ним покарання, а тому при призначенні йому покарання слід застосувати ст. 75 КК України.

Вказана міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 і попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом встановленого йому судом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право, відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1