Справа № 191/2021/19
Провадження № 1-в/191/443/19
У Х В А Л А
іменем України

25 червня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника СВК-94 ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецька, раніше засудженого 3 рази, у цій справі засуджений 12.08.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 187, ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку 27.03.2013 року, кінець строку 23.03.2020 року,-
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_6 зарекомендував себе наступним чином: на теперішній час не працевлаштований, наміри працевлаштовуватися не висловлює, за час відбування покарання в поведінці засудженого не відбулося позитивних змін, які б свідчили про його виправлення. До майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставить не дбайливо, має два стягнення, які погашені та одне заохочення. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та речову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До викання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участь у програмах диференційованого виховного впливу та самодіяльних організаціях не приймає. За характером скритний, хитрий, піддається негативному впливу з боку інших засуджених. Провину у скоєному злочині визнає, але не розкаюється у вчиненому.
Представник СВК-94 категорично заперечував проти застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_6 , оскільки в поведінці останнього не відбулося позитивних змін.
Засуджений ОСОБА_6 просив застосувати до нього вимоги ст.81 КК України так як має наміри виправитися та має хвору дружину, яка потребує стороннього догляду.
Захисник засудженого просив застосувати ст. 81 КК України, оскільки ОСОБА_6 за станом здоров`я не має можливості працювати, але має наміри виправитися, вину визнає, розкаюється. Крім того надав довідку, що засуджений має ще два заохочення датовані 2016 роком.
Прокурор Синельниківської місцевої прокуратури проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважає що засуджений не довів своє виправлення, оскільки не має заохочень, не працевлаштований, не має намірів навчатись та приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу.
Суд, дослідивши надані суду матеріали клопотання, заслухавши представника СВК-94, засудженого, з урахуванням думки прокурора, захисника, приходить до наступного.
Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Станом на 25.06.2019 рік невідбута частина строку покарання становить 8 місяців 28 днів.

Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Про це Пленум Верховного Суду України в постанові № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що при цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а і поведінку засудженого час відбуття покарання, у тому числі тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, становлення засудженого на шлях виправлення, усвідомлення вчиненого.
Відповідно до ч.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці це є постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і навіть перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_6 за час відбування покарання має 1 заохочення отримане ще у 2017 році, два заохочення, які надані захисником, суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах особової справи вони відсутні, так як належним чином не оформлені, відсутні накази про їх призначення. Засуджений не працевлаштований на виробництві установи, намірів працювати не виявляє, не навчається та наміри відсутні, відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, неодноразово судимий, злочин вчинив в період умово-дострокового звільнення, суд вважає не доведеною поведінку засудженого, яка б вказувала, що не тільки змінився, а й став на шлях виправлення, та приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_6 на цей час умовно-дострокового звільнення буде передчасним.

Суд не приймає до уваги доводи захисту що засуджений докорінно змінився, але не має можливості працювати за станом здоров`я, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація про навчання засудженого, отримання професії, також ОСОБА_6 не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу, де стан здоров`я не є перешкодою, тому на думку суду останній лише має наміри змінитись, але активних дій для цього не вчиняє.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, 539, 392 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1