Справа № 390/1431/18
Провадження № 1-кп/390/108/19
УХВАЛА
про повернення обвинувального акта
"12" вересня 2019 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Кропивницький, в режимі відеоконференцзв`язку, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000127 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не маючого утриманців, з професійно-технічною освітою, не працюючого, судимого 13.03.2019 року Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12.09.2018 року до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Зокрема, ч.2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити, серед іншого,

анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Отже, обвинувальний акт має містити безпосередньо зазначення, у чому саме обвинувачується особа, відповідно, із зазначенням кваліфікації дій цієї особи.

Більш того, детальне зазначення обставин пред`явленого обвинувачення забезпечується та гарантується на державному рівні, у площині розуміння ст. ст. 20, 42 КПК України, належне здійснення та використання обвинуваченим його невід`ємного процесуального права на захист від того обвинувачення, що йому пред`явлене.

З обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_4 , вбачається, що він обвинувачується за фактом вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Так, в обвинувальному акті зазначено наступне: «14 січня 2018 року ОСОБА_6 Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 лютого 2018 року, ОСОБА_4 перебував в селі Бережинка, Кіровоградського району, Кіровоград Кіровоградської області, де в нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

01 лютого 2018 року близько 11.00 год, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, впевнившись, що його злочинні дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, з території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав брухт чорних металів вагою 5000 кг, відповідно до довідки публічного акціонерного товариства «Вторинні ресурси» складає 6 гривень 90 копійок за 1 кілограм.

З викраденим ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду, на загальну суму 34500 гривень 00 копійок».

Кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Однак, у викладі фактичних обставин, які прокурор вважає доведеними, зазначено дві різні дати та дві різні особи: 14 січня 2018 року, 01 лютого 2018 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також зазначення населених пунктів, що не відповідає територіально-адміністративному поділу, виключає можливість з точністю встановити дату та місце події та яку причетність до описаних подій має ОСОБА_6 , оскільки обвинувальний акт складено лише відносно ОСОБА_4 .

Крім того, в обвинуваченні не зазначено, кому належить домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого стає незрозумілим, яким чином діями ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_5 .

На виконання п.6 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті зазначені обставини, які обтяжують та обставини, які пом`якшують покарання, проте вони зазначені щодо іншої особи ОСОБА_6 , однак, як зазначено вище, причетність цієї особи до обставин подій, вчинених ОСОБА_4 , не встановлена.

Обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_4 , обвинувальний акт не містить, вимоги п.6 ч.2 ст.291 КПК України відносно обвинуваченого не виконані.

Крім того, на виконання п.2 ч.2 ст.109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі II відомостей щодо реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, в п.7 не вказано дату складання обвинувального акта.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 судим 15.05.2013 року Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. Однак, в обвинувальному акті відсутні відомості про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, а також щодо дати та підстави звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання за даним вироком.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відсутність належного формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Права обвинуваченого на захист гарантується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справах «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 р. зазначив, що відповідно до п.п.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа має право бути негайно і детально поінформована зрозумілою для неї мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

У рішенні від 25.07.2000 р. у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що дане обвинувачення є неконкретним та таким, що позбавляє внаслідок його розгляду прийняти будь-яке законне і обґрунтоване рішення, оскільки воно містить нез`ясовані обставини, які мають суттєве значення по справі, та вважає, що призначення даного обвинувального акта відносно ОСОБА_4 до судового розгляду буде порушенням права обвинуваченого на захист.

Зазначені недоліки не можуть бути усунені в стадії судового розгляду, оскільки КПК України не передбачає іншого процесуального способу приведення обвинувального акту у відповідність із Кодексом, ніж його повернення саме зі стадії підготовчого судового засідання. Інакше розгляд судом незрозумілого обвинувачення буде порушенням права на захист та недотриманням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 03.02.2018 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, через невідповідність вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 291, 314 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 03.02.2018 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повернути до Кіровоградської місцевої прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя