Справа № 405/6271/19
провадження № 1-в/405/476/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульяновка, Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, який до арешту не працював, неодруженого, раніше судимого:
1) 24.05.1994 Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140, ст. 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
2) 28.04.2005 Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;
3) 15.08.2008 Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 164, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 26.07.2010 по відбуттю строку покарання,
на даний час відбуває покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

у провадження Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений просив задовольнити подане ним клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Засуджений також, пояснив, що ним у 2017 році було подано заяву про отримання паспорта з метою подальшого працевлаштування, однак, паспорт ним було отримано лише місяць тому. На уточнююче запитання головуючого по справі щодо того, чи намагався засуджений після цього працевлаштуватися, останній відповів, що ні, так як, йому не підходять умови праці та не влаштовує заробітна плата. Крім того, засуджений підтвердив дані викладені у характеристиці відносно нього, наданої адміністрацією установи виконання покарань, зокрема підтвердив, що участь у роботі самодіяльних організацій він не бере та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. На питання про те, чи є його поведінка взірцевою для інших засуджених ОСОБА_3 відповів, що не знає.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на недоведеність засудженим своєю поведінкою та ставленням до праці виправлення на протязі часу відбування покарання.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на недоведеність засудженим своєю поведінкою та ставленням до праці виправлення на протязі часу відбування покарання в обґрунтування чого пояснив, що засуджений за весь час перебування в установі відпрацював без оплати праці лише 36 годин, при цьому, на платній основі не працював та не висловлював бажання бути залученим до такої роботи. Крім того, представник установи виконання покарань також повідомив, що засуджений після заохочення у виді подяки допустив порушення за яке був притягнений до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений не виправився.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого № 106-С-17, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі (п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Початок строку відбування покарання постановлено відраховувати з 11.01.2017, зараховано ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання - попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 було залишено без змін - тримання під вартою (а.о.с. 9-12).
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2017 набрав законної сили 20.02.2017 (а.о.с. 14).
З урахуванням зазначеного судового рішення засуджений ОСОБА_3 на час розгляду клопотання відбув 2 роки 8 місяців 28 днів строку призначеного покарання у виді 4 років позбавлення волі. До відбуття засудженим строку призначеного покарання на час розгляду клопотання залишилося 1 рік 3місяці 2 дні.
Отже, на день розгляду клопотання засуджений відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за вчинення злочину, який з урахуванням положень ст. ст. 12, 24 КК України відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.
Крім того, судом відзначається, що ОСОБА_3 раніше відбував покарання за вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2008 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 164, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки (звільнений 26.07.2010 по відбуттю строку покарання) і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який був засуджений до позбавлення волі (вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2017).
Поряд з цим, судом відзначається, що відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні, зокрема, ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Так судом встановлено, що ОСОБА_3 з 12.01.2017 утримувався в Київському СІЗО де порушення встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав.
З 14.04.2017 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» адміністрацією якої характеризується посередньо, з наступним обґрунтуванням.
Так, за час відбування покарання в установі засуджений допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання у виді вилучення заборонених речей, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді догани. Стягнення погашене у встановленому законом порядку.
Щодо відношення засудженого до праці адміністрацією установи виконання покарань зазначається, що засуджений до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконує ремонтні роботи на відділенні, залучається до робіт без оплати праці. Відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України даний засуджений відпрацював 36 годин.
Крім того, за даними адміністрації установи виконання покарань засуджений ОСОБА_3 : стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає надто суворою; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості; намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; намагається дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати тільки за призначенням; завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Адміністрацією установи виконання покарань також зазначається, що відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. З 01.09.2017 по 11.04.2018 навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 і здобув професію «Електромонтер з обслуговування електроустановок» третього розряд (свідоцтво НОМЕР_1 ). Проявляв добросовісне ставлення до навчання, систематично відвідував заняття, приймав участь в ремонті навчальних кабінетів, мав сумлінну поведінку, за що був 1 (один) раз заохочений правами начальника установи. Засуджений також приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі та бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія».
Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував.
Крім того, судом відзначається, що на комісії установи виконання покарань 15.08.2019 було розглянуто питання застосування до засудженого ОСОБА_3 ст. 81 КК України, де останньому було відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 17 від 15.08.2019).
Враховуючи встановлені судом обставини, надаючи оцінку ставленню засудженого до праці, суд відмічає, що засуджений за більший час відбування покарання сумлінним ставленням до праці не зарекомендував себе позитивно та не проявив себе, як особа, яка сумлінно прагне працювати.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що процес його виправлення та перевиховання є нестабільним та непослідовним. Так судом відзначається, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. З огляду на що суд відмічає, що пасивна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього. ОСОБА_3 хоча й не має не знятих та не погашених у встановленому законом порядку стягнень, однак, його поведінка не є позитивним прикладом для інших засуджених, та на даний час розцінюється судом як намагання справити позитивне враження про себе з метою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений відбувши більше двох третин строку покарання, призначеного останньому судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, та будучи особою, яка раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який він засуджений до позбавлення волі, не проявляє стабільного позитивного ставлення до праці, поведінка засудженого, як процес виправлення та перевиховання не є взірцевою, що вказує на те, що засуджений на даний час не довів свого виправлення, тому у клопотанні засудженого слід відмовити.
Керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України,

постановив:

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6