КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/3154/2019 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

особи, яка подала скаргу ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 та зобов`язання вчинити певні дії.
Судове рішення мотивоване тим, що вимоги, які містяться у скарзі заявника, зокрема щодо визнання бездіяльності прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 протиправною та зобов`язання прокурора ОСОБА_6 вручити заявнику витяг з ЄРДР, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні, не узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України, де зазначено вичерпний перелік випадків та суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року та постановити нову ухвалу про зобов`язання прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 вчинити дії і залучити його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000246 від 22 грудня 2018 року.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність прокурора, а саме про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Оскільки прокурор ОСОБА_6 , як зазначає апелянт, відмовив у наданні йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні, що і є невизнанням потерпілим у кримінальному провадженні, а також не надав йому постанову про відмову у залученні в якості потерпілого, чим порушив його права згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України, слідчий суддя незаконно відмовив у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у відмові визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та може бути оскаржена на досудовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні вимоги; заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, які він обґрунтував тим, що процесуальних рішень про визнання або відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000246 ним не приймалося, 22.12.2018 на виконання ухвали слідчого судді за заявою ОСОБА_7 були внесені відомості в ЄРДР, а 27.12.2018 кримінальне провадження № 0000246 на підставі ч. 7 ст. 214, ч. 4 ст. 216 КПК України направлено для здійснення досудового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про що заявнику було повідомлено; вивчивши матеріали провадження за скаргою та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження та змісту скарги, 19 лютого 2019 року ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, в якій просив визнати бездіяльність прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 протиправною, зобов`язати прокурора ОСОБА_6 вручити йому витяг з ЄРДР і пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в кримінальному провадженні № 0000246.

На обґрунтування скарги зазначив, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 22 грудня 2018 року за його заявою про кримінальні правопорушення внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0000246 і в цьому кримінальному провадженні він є потерпілим. Але прокурор ОСОБА_6 порушує його права, передбачені ст.ст. 55, 56 КПК України, оскільки не повідомив про початок досудового розслідування, не надав витяг з ЄРДР, пам`ятку про права і обов`язки потерпілого.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що вимоги скарги ОСОБА_7 не підлягають розгляду слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.

З висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки визнає їх обґрунтованими.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

На стадії досудового розслідування кримінального провадження контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень у порядку, передбаченому КПК України, що встановлено п. 18 ст. 3 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Таким чином, в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України підлягає оскарженню процесуальне рішення прокурора, слідчого у формі постанови про відмову у визнанні потерпілим, а що стосується оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, то оскаржити до слідчого судді таку бездіяльність можливо лише за наявності зв`язку між обов`язком слідчого, прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначена особа зобов`язана їх вчинити.

За змістом ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Між тим, зміст та вимоги скарги ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, свідчать, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді, які здійснюються за правилами ст.ст. 303 - 307 КПК України, а доводи апеляційної скарги про протилежне є непереконливими.

Як встановлено колегією суддів, відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 щодо службової недбалості слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002419 були внесені 22 грудня 2018 року, 26 грудня 2018 року у цьому кримінальному провадженні визначено старшим групи прокурорів - прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 , а 27 грудня 2016 року для подальшого здійснення досудового розслідування кримінальне провадження № 0000246 на підставі ч. 7 ст. 214, ч. 4 ст. 216 КПК України направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

У кримінальному провадженні № 0000246 прокурорами Київської міської прокуратури № 6 не приймалися процесуальні рішення у формі постанови про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілим, отже посилання апелянта на те, що він звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим є безпідставним.

Що стосується вимог ОСОБА_7 у скарзі про зобов`язання прокурора вручити йому витяг з ЄРДР і пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, то кримінальний процесуальний закон не визначає строку, у межах якого прокурор, слідчий зобов`язаний вручити потерпілому зазначені документи, а тому бездіяльність, пов`язана з невиконанням таких дій не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України. Вимога ж ОСОБА_7 про визнання бездіяльності прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 протиправною взагалі не узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 307 КПК України, які визначають, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора (п. 1), зобов`язання припинити дію (п. 2), зобов`язання вчинити певну дію (п.3).

Посилання апелянта та те, що прокурори Київської місцевої прокуратури № 6, в тому числі прокурор ОСОБА_6 , протягом тривалого часу порушують його процесуальні права потерпілого, перебувають поза межами як вимог його скарги на бездіяльність прокурора, так і апеляційної скарги, а тому колегією суддів не досліджуються, оскільки слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 не визначив предмет оскарження виходячи з вимог ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення слідчого судді від 19 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наведених обставин апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 та зобов`язання вчинити певні дії, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4