Справа № 680/892/18
Номер провадження 1-кп/676/158/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 31 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, раніше несудимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст.303, ч.2 ст.307, ч.1 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
На розгляді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, яке підтримав та просив задоволити. Прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_5 не працює, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим, на думку прокурора, вона може ухилятися від суду, а також остання впливала на свідка, що свідчить про наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, а також із врахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень прокурор вважав, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним ризикам.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання прокурора та просила застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначила, що прокурор не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності зазначених ним ризиків, натомість у випадку застосування домашнього арешту вона буде з`являтися до суду та не буде жодним чином впливати на свідків та потерпілого, не буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, застосувавши більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Як підставу для відмови в задоволенні клопотання захисник зазначив, що прокурор не довів існування обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також прокурором не доведено, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти належній процесуальній поведінці. Більш того, на думку захисника, прокурор не надав жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, про які він зазначив у клопотання, у зв`язку з чим вважав клопотання прокурора необґрунтованим.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст.303, ч.2 ст.307, ч.1 ст.185 КК України, які є злочинами середньої тяжкості (ч.1 ст.185, ч.1 ст.303 КК України) та тяжкими злочинами (ч.3 ст.303, ч.2 ст.307 КК України), в т.ч. останній інкримінується правопорушення, передбачене ч.3 ст.303 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення діяння відносно неповнолітнього. ОСОБА_5 не одружена, не працює, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки. В судовому засіданні при допиті неповнолітнього свідка ОСОБА_6 обвинувачена висловила слова погроз щодо останньої. Крім того, із показань вказаного свідка судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 неодноразово телефонувала до неї із вимогою не з`являтися до суду, а також через знайомих передавала погрози розправи.
На думку суду вищевказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків того, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також судом враховується покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її судом винуватою.
Із врахуванням вищевказаних обставин, в тому числі, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується, даних про вік та стан здоров`я обвинуваченої, репутацію, відсутність постійного місця роботи, майновий стан обвинуваченої, наявність ризиків вчинення дій, передбачених пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дає підстави для продовження строку тримання її під вартою, так як застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не буде сприяти належній процесуальній поведінці.

Таким чином, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ст.331 КПК України, продовжити обвинуваченій дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, судом не враховуються доводи захисника ОСОБА_4 про те, що прокурором не доведено необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки у клопотанні прокурором обґрунтовано наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведено обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам. У поєднанні із обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні тяжких злочинів вищевказані обставини є достатніми для застосування зазначеного запобіжного заходу.

Також, судом не приймаються до уваги доводи захисника про те, що прокурором не долучено до клопотання доказів обґрунтованості підозри, оскільки вказана вимога ч.2 ст.177 КПК України стосується стадії досудового розслідування, натомість після складання обвинувального акту та спрямування його до суду ОСОБА_5 згідно із ч.2 ст.42 КПК України набула статусу обвинуваченої та наразі здійснюється судове провадження щодо перевірки доводів сторін провадження стосовно обґрунтованості обвинувачення. До прийняття кінцевого процесуального рішення у справі суд 1 інстанції не має права висловлювати свою позицію щодо доказів сторони обвинувачення та захисту в силу таких засад судочинства як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини (ст.17 КПК), а також змагальності сторін (ст.22 КПК), у зв`язку з чим, судом береться до уваги факт обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст.303, ч.2 ст.307, ч.1 ст.185 КК України. Більш того, аналіз доказів сторони обвинувачення щодо обґрунтованості обвинувачення на стадії вирішення питання застосування запобіжного заходу судом, який розглядає провадження по суті, безумовно буде свідчити про відсутність безсторонності суду, що в свою чергу буде визнано порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На відмінність понять «підозра» і «обвинувачення» вказав у своєму рішенні Верховний Суд України (постанова 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16). Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. До процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК, на стадії досудового розслідування особа перебуває у статусі підозрюваного. Підозра є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (частина перша статті 276 КПК). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність. Наведені теоретичні положення є підґрунтям для висновку про нетотожність понять "підозра" і "обвинувачення", які, попри наявність спільних рис (одні і ті ж обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні), є різними етапами досудового розслідування з притаманним лише їм специфічним комплексом гарантій прав та обов`язків і порядку здійснення процесуальних дій. З огляду на це недопустимим є використання зазначених понять як синонімів у різних процесуальних документах, оскільки вони не можуть вважатися рівнозначними, незважаючи на подібність стилістичного викладу фактичних даних у повідомленні про підозру та обвинувальному акті.

Аналогічну позицію висловлено і Європейським судом з прав людини, який зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією у процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Ердаґоз проти Туреччини», від 22 жовтня 1997 року, заява № 127/1996/945/746, п.51).
Визначаючи строк, на який слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із складності справи, обсягу доказів які слід дослідити, а тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченій дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 05 січня 2020 року включно.

Також суд на підставі ч.3 ст.183 КПК України визначає розмір застави, тобто менш суворого запобіжного заходу, який може бути застосований до обвинуваченої з часу внесення відповідних коштів обвинуваченою або іншим заставодавцем.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, із врахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, в яких вона обвинувачується, та наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слід визнати розмір застави у 76840 гривень, які можуть бути внесені обвинуваченою або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент протягом дії ухвали суду.
У зв`язку з цим, у разі внесення застави достатнім для запобіганню ризикам, зазначеним у клопотанні, буде покладення на обвинувачену передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків.
Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст.176-178, 183,194, 199, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Задоволити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто до 05 січня 2020 року включно.
Визначити розмір застави у 76840 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок) гривень достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України. Вказаний розмір застави обвинувачена або заставодавець мають право внести у будь-який момент протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_5 згідно із ч.5 ст.194 КПК України з моменту звільнення з-під варти наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися за межі с. Вільховець Новоушицького району Хмельницької області без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, в разі внесення застави, з дня її внесення до 05 січня 2020 року включно.
У разі внесення застави з моменту звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 з-під варти обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу в виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася за викликом до суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити начальнику Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а для обвинуваченої, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_1