Номер провадження: 11-кп/813/1490/19
Номер справи місцевого суду: 521/3549/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 05 серпня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Вапнярка, Томашпільського району, Вінницької області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0000151, внесеному до ЄРДР 13.01.2019 року -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскарженим вироком суду, ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 суму понесених нею витрат на правову допомогу у сумі 10800 грн.

Відповідно до оскарженого вироку, 12.01.2019 о 17 годині 17 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT LAGUNA», д/н НОМЕР_1 (польської реєстрації), рухався в темний час доби по асфальтованому, мокрому дорожньому покриттю вулиці Маршала Малиновського, з боку вулиці Єфімова у напрямку вулиці Івана та Юрія Лип в Малиновському районі міста Одеси, у лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю 43,8 км/год.

Наближаючись до розташованого напроти будинку № 55 по вулиці Маршала Малиновського пішохідного переходу, регульованого світлофором із горизонтальним розміщенням сигналів, що працював у режимі жовтого миготіння, частково затертою червоно-білою дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра», водій ОСОБА_7 не переконався, що на пішохідному переході знаходиться пішохід похилого віку, не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу аж до його зупинки, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_10 , який маючи перевагу у русі перетинав проїзну частину по пішохідному переходу, рухаючись у темпі повільного кроку, з правого боку ліворуч за ходом руху автомобіля та пройшов по дорозі не менше чотирьох метрів і, як наслідок, допустив наїзд на пішохода, під час якого відбулося закидання тіла ОСОБА_10 на капот та переднє вітрове скло автомобіля «RENAULT LAGUNA», д/н НОМЕР_2 , ближче до правого борту, з наступним падінням потерпілого на дорожнє покриття. В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з його смертю, що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21 год. 30 хв. у КУ «МКЛ-1» міста Одеси.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду необґрунтованим в частині призначення обвинуваченому покарання.

Захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що суд, при призначенні виду та міри покарання, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, обставини при яких був вчинений злочин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повне визнання вини обвинуваченим та щире каяття.

Враховуючи наведене, захисник вважає покарання призначене обвинуваченому занадто суворим та просить змінити вирок суду першої інстанції, та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України без ізоляції від суспільства.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу з указаних в ній мотивів.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні злочину визнав повністю. У скоєному щиро кається. Додав, що критично оцінює свої дії, з приводу вчиненого шкодує.

Прокурор заперечувала доводи апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції вважала законним та обґрунтованим, просила залишити його без зміни.

Мотиви апеляційного суду.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Що стосується вимог апеляційної скарги про призначення обвинуваченому покарання зі звільненням від його відбування на підставі положень ст.75 КК України, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку апеляційного суду, вироку суду першої інстанції в повній мірі відповідає приписам зазначеної норми кримінального процесуального закону.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав за недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 по ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, обставини вчиненого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, повне визнання своєї вини у вчиненому правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з числа передбачених ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
Апеляційний суд вважає, що у конкретних обставинах даної справи суд першої інстанції повністю дотримався наведених вимог закону, врахував всі пом`якшуючі обставини, які, відповідно до закону, належало врахувати, та визначив мінімальне покарання, передбачене законом, яке є співмірним вчиненому злочину та особі обвинуваченого, а також є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Про обґрунтованість та відповідність призначеного покарання свідчить також і позиція представника потерпілої, який вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Обставини, на які послався захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, як на підстави для призначення покарання без ізоляції обвинуваченого ОСОБА_7 від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, зокрема що обвинувачений раніше не судимий, повне визнання вини обвинуваченим та щире каяття, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання, тому підстав вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для призначення іншого менш суворого покарання, або звільнення від відбування покарання, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладені обставини, та керуючись принципом індивідуалізації покарання, апеляційний суд вважає неможливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Згідно з положеннями ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, що слугувало би підставою для скасування або зміни оскаржуваного вироку.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим оскаржений вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 370, 372, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 05 серпня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000151, внесеному до ЄРДР 13.01.2019 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4