Справа № 495/5630/18
Номер провадження 1-кс/495/1861/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 , який дійє в інтересах підозрюванного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу прокуратури Одеської області молодший радник юстиції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України.
В клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000257 від 28.04.2016 року за фактом вчинення хуліганській дій, в результаті яких ОСОБА_7 спричинено легкі тілесні ушкодження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Прокуратурою Одеській області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 від 28.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 07.11.2015 року, приблизно о 12 год. 40 хв., ОСОБА_4 приїхали разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та п`ять невстановлених досудовим слідством осіб на автомобілі «Mercedes-Benz S320», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та інших двох не встановлених слідством автомобілях в кафе-бар «В дали от жён», який розташований на 137 км. автодороги «Одеса-Рені» Татарбунарського району Одеської області, де вже знаходились ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_10
ОСОБА_4 з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ще 5 невстановлених досудовим слідством осіб з хуліганських мотивів, діючи з прямим умислом, спільно та за попередньою змовою з між собою, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажливо ставлячись до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, нехтуючи присутністю в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відвідувачів, які на той момент там перебували, з метою спричинення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та завдання шкоди їх здоров`ю, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_8 , наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_4 , використовуючи невстановлений тупий предмет схожий на телескопічний кийок, почала завдавати численні удари по голові ОСОБА_10 , та в подальшому ОСОБА_7 від чого останні впали на землю.
Далі невстановлена особа, використовуючи ніж, почала наносити ОСОБА_7 , який лежав на спині та намагався чинити опір нападникам розмахуючи ногами, удари ножем в область паху та стегон, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран.
Знаходячись у лежачому стані на спині, ОСОБА_7 , скориставшись моментом зменшення інтенсивності нападу на нього з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та інших невстановлених осіб, діючи з метою захисту від суспільно небезпечного посягання, перебуваючи в стресовому стані та у стані емоційного збудження, що впливало на його свідомість і діяльність, маючи умисел на завдання шкоди життю та здоров`ю нападникам, усвідомлюючи невідповідність застосування ним знаряддя захисту характеру небезпеки, що йому загрожувала, перевищуючи межі необхідної оборони, дістав з правої кишені карману штанів заздалегідь заготовлену вогнепальну зброю пістолет конструкції Макарова «ПМ», б/н, 1976 року виготовлення, калібру 9х18 мм, який був споряджений бойовими патронами калібру 9х18 мм та готовий для стрільби, почав здійснювати постріли в бік ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , які на той момент не вчиняли будь-яких неправомірних дій відносно ОСОБА_7 , та в бік інших осіб, які знаходилися у дворі кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
В цей же час, інші невстановлені досудовим слідством особи, які прибули на місце разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , використовуючи невстановлену вогнепальну зброю, споряджену патронами травматичної дії, також, у відповідь, почали здійснювати постріли в напрямку ОСОБА_7 , який продовжував лежати на землі, завдавши йому вогнепальні тілесні ушкодження.
Таким чином, у діях ОСОБА_4 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та предмета, заздалегідь заготовленного для нанесення тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 , 22.06.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, проте вручити письмове повідомлення останньому не виявилося за можливе, у зв`язку з тим, що він у місцях проживання відсутній. Вказана інформація підтверджується листом вх. № 65/4/4810 від 22.06.2018 року, яке надійшло з ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області на виконання доручення прокурора.
Того ж дня, постановою процесуального керівника, підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено у розшук, виконання якого покладено на ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області.
Процесуальний керівник, 23.06.2018 року звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу.
Слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, 25.06.2018 року задоволено клопотання процесуального керівника, та винесено увалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу.
До прокуратури Одеської області надійшов лист з ГВ БКОЗ СБУ в Одеській області, з повідомленням за №65/4-1799 від 01.03.2019 року про те, що на теперішній час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не відоме.

Скоєння ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:
- протоколом огляду відео, вилученого із камер зовнішнього спостереження в кафе-барі «Вдали от жен», який складено із фіксацією стоп-кадрів наявних відеофайлів, які викладено в ілюстрації, з якого вбачається що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення вказаного кримінального правопорушення;
- висновком судово медичної експертизи від 15.03.2016 № 373, згідно якого, ОСОБА_7 заподіяно легкі тілесні ушкодження;
- протоколом огляду місця події від 07.11.2015 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.02.2016;
- протоколом додаткового допита свідка ОСОБА_10 від 18.02.2016;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 15.02.2017;
- інформацією з УКР ГУНП в Одеській області від 21.01.2016 за № 2/1-470 щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення;
- інформацією з УКР ГУНП в Одеській області від 28.03.2017 за № 2/1-3328 щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення;
- інформацією з ГВ БКОЗ Управління СБУ в Одеській області від 15.06.2018 за № 65/4-4504 щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення;
- та іншими матеріалами провадження у сукупності.
Прокурор зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років, що зважаючи на тяжкість злочину, суспільний резонанс на районному та обласному рівнях, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Враховуючи, обставини кримінального правопорушення, в результаті яких потерпілому нанесено тілесні ушкодження за допомогою вогнепальної та холодної зброї на підставі ч.4 ст.183 КПК України, прокурор зазначає, що розмір застави у даному кримінальному провадженні визначати недоцільно.
Приймаючи до уваги те, що у відповідності з вимогами п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена ??наявність ризиків, передбачених в п.1, п.2, п.3, п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому у разі запобігання спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду; запобігання спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: встановлення всіх осіб причетних до вказаного кримінального правопорушення; запобігання спробам незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені, а саме: ОСОБА_10 та інших, а також запобігання спробам перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави. На підставі наведеного прокурор просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 та просив суд його задовольнити. Зазначив про обгрунтованість підозри, наявність ризиків та обставин, що вказують на необхідність обрання саме такого запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти вказаного клопотання, факт скоєння ним злочину не визнав, зазначив, що він взагалі не був присутній на місці скоєння злочину. Пояснив, що на теперішній час він мешкає в Михайлівському районі селі Новоборисівка. Вказав, що одружений та виховує четверо неповнолітніх дітей, яким дванадцять, десять, девять та три роки, крім того неофіційно працює на «7 км», займається реалізацією одягу, де заробляє від тисячі до трьох тисячі доларів на місяць. Зазначив, що нікуди не тікав, від внутрішніх органів не скривався, взагалі йому нічого невідомо про скоєний злочин. Просив суд не позбавляти його волі, так як на його утриманні знаходяться четверо дітей, яким потрібен батько.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, повністю підтримав пояснення свого підзахисного. Зазначив, що підозра та клопотання взагалі необґрунтовані, так як весь цей час його підзахисному ніяких документів від правоохоронних органів не надходило. Зазначив, що ОСОБА_12 знаходився за місцем свого проживання, в Михайлівському районі селі Новоборисівка, де проживає зі своєю родиною, працює та про інкримінуємий йому злочин взагалі нічого не знав. Просив суд врахувати той факт, що в нього четверо дітей, яких він матеріально забезпечує та не обирати йому запобіжний захід зв`язаний з позбавленням волі.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 28.04.2016 року СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України.
22 червня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, але вручити письмове повідомлення останньому не виявилося можливим, так як він був відсутній у місцях проживання.
У зв`язку з чим, 22 червня 2018 року, підозрюваного ОСОБА_4 постановою процесуального керівника було оголошено у розшук, виконання якого покладено на ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області.
25 червня 2018 року, слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання процесуального керівника, та винесено увалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу.
Згідно листа з ГВ БКОЗ СБУ в Одеській області з повідомленням за №65/4-1799 від 01.03.2019 року, місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 було не відомо.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 було затримано та доставлено до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, де перед судовим засіданням 23 серпня 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яку підписувати він відмовився. Вищевказану підозру отримав та підписав захисник підозрюваного ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 .
Прокурор зазначає, що встановлена достатність доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні хуліганства, а саме грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненою групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушеня.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема, протоколом огляду відео, вилученого із камер зовнішнього спостереження в кафе-барі «Вдали от жен», який складено із фіксацією стоп-кадрів наявних відеофайлів, які викладено в ілюстрації, з якого вбачається що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення вказаного кримінального правопорушення; висновком судово- медичної експертизи від 15.03.2016 № 373, згідно якого, ОСОБА_7 заподіяно легкі тілесні ушкодження; протоколом огляду місця події від 07.11.2015 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.02.2016; протоколом додаткового допита свідка ОСОБА_10 від 18.02.2016; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 15.02.2017; інформацією з УКР ГУНП в Одеській області від 21.01.2016 за № 2/1-470 щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення; інформацією з УКР ГУНП в Одеській області від 28.03.2017 за № 2/1-3328 щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення; інформацією з ГВ БКОЗ Управління СБУ в Одеській області від 15.06.2018 за № 65/4-4504 щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення; та іншими матеріалами провадження у сукупності.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є ризики того, що він може:
- переховуватись від органів досудового розслідування або суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: встановлення всіх осіб причетних до вказаного кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені, а саме: ОСОБА_10 , та інших
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Крім того, прокурор зазначає, що у разі обставин кримінального правопорушення, в результаті яких потерпілому нанесено тілесні ушкодження за допомогою вогнепальної та холодної зброї, на підставі ч.4 ст.183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні визначати не доцільно.
Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».
Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Статтею 182 КПК України передбачено право суду, а не обов`язок визначити заставу як альтернативний захід забезпечення провадження.

Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи матеріальне становище, а саме те, що підозрюваний має постійне місце роботи та отримує заробітну плату у розмірі від тисячі до трьох тисяч доларів на місяць, вік та стан здоров`я підозрюваного, сімейне становище, а саме те що в нього на утриманні четверо дітей, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, розмір завданих матеріальних збитків, слідчий суддя вважає за доцільне згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначати розмір застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенніпідозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Ізмаільській установі виконання покарань № 22 УДДУВП в Одеській області по відношенню до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб з моменту його затримання, а саме з 23.08.2019 року по 21.10.2019 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2007 грн.), що станом на 23.08.2019 року складає 80 280 (вісімдесят тисяч двісті вісімдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Ізмаїльського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29.08.2019 року об 11 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1