Cправа № 700/825/19
Провадження № 1-кс/700/426/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р.Слідчий суддя Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка скаргу ОСОБА_3 на постанови від 20.06.2019 року, 03.08.2019 року, 15.08.2019 року про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 14.06.2019 року та на постанову від 03.08.2019 року про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 29.07.2019 року, які винесені слідчим Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000591,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанови від 20.06.2019 року, 03.08.2019 року, 15.08.2019 року про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 14.06.2019 року та на постанову від 03.08.2019 року про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 29.07.2019 року, які винесені слідчим Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000591.
Свою скаргу ОСОБА_3 обгрунтовує тим, що вона вважає вищевказані постанови невмотивованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки слідчий ОСОБА_4 не надав обґрунтування причин такої відмови, з посиланням на матеріальне та процесуальне право.
Так, слідчий ОСОБА_4 не обґрунтував відмову у задоволенні п.1-3 її клопотання від 14.06.2019 р. та 29.07.2019 р., а виклав лише свою особисту думку щодо причини її звільнення. У клопотанні вона чітко зазначила, що підставою для її звільнення стала доповідна заступника голови районної ради ОСОБА_5 від 08.10.2018 р. Абзац четвертий даної доповідної записки заступника голови райради ОСОБА_5 стосується доручення їй розробки Інструкції з діловодства, за яку їй було оголошено розпорядженням голови районної ради від 03.10.2017 року №46-к «Про оголошення догани ОСОБА_3 » догану, яка була оскаржена нею в судовому порядку.
У своїй пояснювальній записці від 10.10.2018 року вона вказала голові районної ради, про те, що нею було розроблено і подано йому на підпис 22.01.2018 року Інструкцію з діловодства, проте з невідомих причин вона головою до жовтня 2018 року чомусь не була затверджена та підписана.
Крім того, вона повідомляла голові районної ради про те, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 28.09.2018 року догану, оголошену їй за Інструкцію з діловодства, скасовано як незаконну.
Тобто, голова Корсунь-Шевченківської районної ради ОСОБА_6 свідомо не виконав ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.12.2017 року, якою було заборонено посадовим особам Корсунь-Шевченківської районної ради приймати рішення про її звільнення із займаної посади на підставі оскаржуваних рішень, до набрання законної сили судового рішення у даній справі.
Рішення ж набрало законної сили 11.12.2018 року, так як Шостий апеляційний адміністративний суд виніс постанову, якою визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Корсунь Шевченківської районної ради № 51-к від 31.10.2017 року «Про оголошення догани ОСОБА_3 , ОСОБА_7 » в частині оголошення догани ОСОБА_3 та визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Корсунь-Шевченківської районної ради №46-к від 03.10.2017 року «Про оголошення догани ОСОБА_3 ».
Вона як позивач дійсно не вказала дане розпорядження у позовній заяві, так як вона не могла знати у грудні 2017 року про те, що її буде звільнено з займаної посади саме 12.10.2018 р і саме розпорядженням №48-к.
Враховуючи вищезазначене вважає, що слідчим ОСОБА_4 не надано належної правової оцінки обставинам, які вона виклала у клопотаннях від 14.06.2019 року та від 29.07.2019 року, а рішення про часткову їх відмову є передчасним та не обґрунтованим та не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Тобто постанови слідчого ОСОБА_4 від 20.06.2019 року, 03.08.2019 року, від 15.08.2019 року про часткову відмову у задоволенні її клопотання від 14.06.2019 року та постанова від 03.08.2019 року про часткову відмову у задоволенні її клопотання від 29.07.2019 року підлягають скасуванню, як незаконні.
З урахуванням вищенаведеного просить визнати незаконною бездіяльність начальника слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області у частині невручення ОСОБА_3 як потерпілій відповіді про результати розгляду її клопотання чи вмотивованої постанови про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання від 14.06.2019 та від 29.07.2019 року в терміни та у спосіб згідно зі ст.220 КПК України; визнати незаконною бездіяльність слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у частині невручення ОСОБА_3 як потерпілій відповіді про результати розгляду її клопотання чи вмотивованої постанови про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання від 14.06.2019 та від 29.07.2019 року в терміни та у спосіб згідно зі ст.220 КПК України; скасувати постанови слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 20.06.2019, 03.08.2019 та від 15.08.2019 про часткову відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 14.06.2019 як такі, що не відповідають вимогам ч.2 ст.220 КПК України; скасувати постанову слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 03.08.2019 про часткову відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 29.07.2019 як таку, що не відповідає вимогам ч.2 ст.220 КПК України; зобов`язати слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 29.07.2019 та прийняти обґрунтовані процесуальні рішення, відповідно до ст.220 КПК України.
ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягала на задоволенні її скарги.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся в установленому законом порядку.
Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст.124 Конституції України та вимог ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий суд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Вказані вимоги закону слідчим належним чином не виконані.
Оцінюючи доводи скаржника та аналізуючи матеріали справи, приходжу до висновку, що слідчим не були перевірені всі обставини справи.
Відповідно до ст.110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.
Зі змісту постанов від 20.06.2019 року, 03.08.2019 року, 15.08.2019 року про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 14.06.2019 року та на постанову від 03.08.2019 року про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 29.07.2019 року, які винесені слідчим Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000591 вбачається, що останні є невмотивованими та необґрунтованими.
Так, слідчий не надав оцінки факту невиконання головою Корсунь-Шевченківської районної ради ОСОБА_6 ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.12.2017 року, якою було заборонено посадовим особам Корсунь-Шевченківської районної ради приймати рішення про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади на підставі оскаржуваних рішень, до набрання законної сили судового рішення у даній справі.
Водночас, слідчий дійшов до помилкових висновків вважаючи, що оскільки розпорядження голови Корсунь-Шевченківської районної ради ОСОБА_6 від 11.10.2018 «Про звільнення ОСОБА_3 » №48-к не зазначено в позовній заяві та рішенні Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.12.2017 року, як оскаржуване рішення, тому немає підстав для задоволення колопотань ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення, зобов`язати вчинити дію, чи зобов`язати припинити дію.
Враховуючи викладене вважаю, що постанова слідчого про часткову відмову в задоволенні клопотань ОСОБА_3 не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому рішення слідчого є невмотивованими, передчасними і підлягають скасуванню, а скарга підлягає задоволенню.
Суд в черговий раз констатує факт недотримання слідчим строків розгляду клопотань під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000591, передбачених ст.220 КПК України та вкотре вказує слідчому на неприпустимість порушення цих строків.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника та слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП у Черкаській області - задовольнити.
Визнати незаконною бездіяльність начальника слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області у частині невручення ОСОБА_3 як потерпілій відповіді про результати розгляду її клопотання чи вмотивованої постанови про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання від 14.06.2019 та від 29.07.2019 року в терміни та у спосіб згідно зі ст.220 КПК України.
Визнати незаконною бездіяльність слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у частині невручення ОСОБА_3 як потерпілій відповіді про результати розгляду її клопотання чи вмотивованої постанови про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання від 14.06.2019 та від 29.07.2019 року в терміни та у спосіб згідно зі ст.220 КПК України.
Скасувати постанови слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 20.06.2019, 03.08.2019 та від 15.08.2019 про часткову відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 14.06.2019 як такі, що не відповідають вимогам ч.2 ст.220 КПК України.
Скасувати постанову слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 03.08.2019 про часткову відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 29.07.2019 як таку, що не відповідає вимогам ч.2 ст.220 КПК України.
Зобов`язати слідчого слідчого відділення Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 29.07.2019 та прийняти обґрунтовані процесуальні рішення, відповідно до ст.220 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1