ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/559/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006172 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , строк дії якого спливає 24 травня 2018 року.

Прокурор, думку якого підтримав потерпілий, просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу тримання під вартою, зазначивши, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання даного виду запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений, щодо продовження запобіжного заходу заперечував та просив змінити на інший, більш м`який, зазначивши, що прокурор не вказав на наявність нових обставин та ризиків, які би свідчили про необхідність продовження тримання його підзахисного під вартою, а ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді від 12.06.2017 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який продовжувався в ході судового слідства, до 24 травня 2018 року зокрема.

Разом з тим, враховуючи те що сплинув значний проміжок часу, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондуються з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цього, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованомк йому кримінальному правопорушенні, в даному конкретному випадку, суд вважає підозру відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, небезпідставною.

Разом з тим, враховуючи практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, встановив наявність інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Так, згідно характеризуючих матеріалів ОСОБА_6 постійного місця роботи та єдиного джерела доходів немає,будучи неодноразово судимим за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, знову обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, поєднаного з насильством, що на думку суду вказує на те, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, судове провадження триває, що свідчить про наявність ризику перешкодити кримінальному провадженню.

Будь-яких гарантій явки до суду з боку обвинуваченого - немає.

Відомості, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків на думку суду немає, ризики, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не зменшилися та є триваючими, а доказів, які б вказували протилежне, суду надано не було, тому суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

При цьому приймаючи рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому судом не береться до уваги позиція останнього, який свої вини не визнає, як така, що не має значення при вирішення вказаного питання, крім того, заперечення своєї винуватості є правом обвинуваченого як обраної позиції захисту та не може вважатись обставиною, яка негативно впливає на будь-які рішення, що може ухвалити суд.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки злочин останнім вчинено із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 19 липня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя