Справа № 520/6701/18
Провадження № 1-кп/520/315/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001257 від 12.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001257 від 12.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, посилаючись на те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики прокурором не доведені та в матеріалах справи наявні документи про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Обвинувачений ОСОБА_6 хворіє на ішемічну хворобу сердця, будь якої медичної допомоги не отримує в умовах ОСІ. Тримання під вартою ОСОБА_6 порушує вимоги пунктів 1 і 3 статті 5 Конвенції.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження дії, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

При продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, а саме: наявність ризиків та вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, наявність повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним, суд вважає, що існують ризики, що він перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, ухилятися від суду, чинити тиск на потерпілого та свідків, приймаючи до уваги, що не встановлено будь-яких обґрунтованих даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.
За таких обставин, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягає, як безпідставне та не обгрунтоване.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області строком на два місяці, тобто до 28.07.2019 року.

В задоволенні клопотання захисника про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, відмовити на підставах викладених у мотивувальній частині ухвали.

Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1