ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/4267/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/684/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року про повернення прокурору клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року повернуто прокурору клопотання слідчого Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом спостереження у кримінальному провадженні за №0000706 від 13.07.2018 року.
В обґрунтування прийнятого рішення, районний суд зазначив, щоклопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, в порушення вимог ч.2 ст. 292 КПК України, не містить інформацію про позицію щодо можливості забезпечення участі ОСОБА_9 під час судового провадження за станом здоров`я. Крім того, в клопотанні вказано, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, замість вірного вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду прокурор ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтуваннясвоєї вимоги прокурор вказує на те, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру в цілому відповідає вимогамст.292 КПК України; висновки суду про повернення зазначеного клопотання прокурору суперечать вимогам кримінального процесуального закону, які містяться в Главі 39 КПК України; відсутність в клопотанні інформації про позицію щодо можливості забезпечення участі ОСОБА_9 під час судового провадження за станом здоров`я не є істотним порушенням вимог КПК України.
Крім того, апелянт зазначає, що виключно під час судового розгляду повинна надаватися оцінка правовій кваліфікації дій винної особи, яка була пред`явлена органом досудового розслідування, у зв`язку з чим, на думку прокурора, суд вийшов за межі з`ясування питань, які повинні вирішуватися під час підготовчого судового засідання.

Вислухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку захисника, яка заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу , дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Зі змісту цієї норми закону чітко слідує, що єдиною передбаченою законом підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність цього акту вимогам КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Клопотання слідчого не містить інформації щодо можливості забезпечення участі ОСОБА_9 під час судового розгляду за станом здоров`я, що є порушенням вимог кримінального процесуального кодексу.
Окрім того, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Згідно з п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Крім цього, у ч.1 ст.18 КК України визначено, що суб`єктомзлочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
Згідно з висновками судово-психіатричної експертизи №849 від 13.11.2018 року, ОСОБА_9 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїдальної шизофренії. Відповідно до свого стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Тобто, в клопотанні слідчого, всупереч вимог матеріального та процесуального закону,невірно зазначено, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
З огляду на ці та інші обставини, наведені в ухвалі Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 через його невідповідність вимогам КПК України, є законним та обґрунтованим.
Тобто, судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного кримінального процесуального закону.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора щодо скасування оскаржуваного судового рішення і призначення нового судового розгляду є необґрунтованими та суб`єктивними. Будь-яких інших підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, передбачених ч. 1 ст.415 КПК України, в апеляційній скарзі прокурором не наведено.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року про повернення прокурору клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді