Справа № 752/6356/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2931/2019 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Київськогоапеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора

обвинуваченого

захисника

потерпілого

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду Київської області від 08.08.2019 року,яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав, Київської області, громадянина України, з освітою середньою, одруженого, працюючого ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
засуджено ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Вироком також вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати по справі.
Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

ОСОБА_7 26.01.2019 року, приблизно о 18.10 год., керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес Бенц Віто 108», д.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Столичного шосе в м. Києві зі сторони вулиці Заболотного в напрямку смт. Козин, Київської області зі швидкістю приблизно 75 км/год., яка перевищувала максимально допустиму 50 км/год., на даному відрізку. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного на проїзній частині дорожньою розміткою 1.14.1 та інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», розташованого навпроти магазину «Фора», що знаходиться на вул. Цілинна, 2 в м. Києві, ОСОБА_7 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.4 та 18.1 ПДР України, перевищив максимально допустиму швидкість, та не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків, не зменшив швидкість та не зупинився, і як наслідок, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася по пішохідному переходу зліва направо, внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.4 та 18.1 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, виключити з резолютивної частини вироку призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що судом при призначенні додаткового покарання не враховано даних про особу обвинуваченого а саме те, що він є фізичною особою підприємцем та використовує автомобіль в своїй діяльності а також для перевезення хворої матері похилого віку. Потерпілий в судовому засіданні суду першої інстанції просив не позбавляти його права керування.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та захисника,які підтримали подану апеляційну скаргу та думку прокурора, яка заперечили проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за вказаних у вироку обставин та про кваліфікацію цих дій за ч.2 ст.286КК України є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
Призначаючи ОСОБА_7 основне покарання у в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого; обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, визнання вини, повне відшкодування збитків.
Разом з тим, суд у своєму рішенні не вмотивував свій висновок щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, хоча санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає можливість не призначати таке додаткове покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 в момент вчинення кримінального правопорушення не перебував у стані алкогольного сп`яніння, щиро розкаявся, раніше до відповідальності за вчинення будь-яких інших правопорушень не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, використовує в роботі автомобіль та для транспортування хворої матері.
У справі не встановлено будь-яких обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи також характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, виходячи з усіх обставин справи, ставлення ОСОБА_7 до цих порушень та його поведінку після вчинення злочину, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про можливість незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

ВирокГолосіївського районного суду Київської області від 08.08.2019 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення додаткового покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Вважати ОСОБА_7 засудженим ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення без позбавлення права керувати транспортними засобами.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :