УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.09.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на території України постійного місця проживання та реєстрації не має, раніше не одноразово судимого, останній раз: 05.06.2013 року Хмельницьким міськрайонним судом за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.263, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.146, п.п.1,9, ч.2 ст.115 КК України, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 14.04.2017 року

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.146, п.п.1,9, ч.2 ст.115 КК України, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 14.04.2017 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив суд задовольнити його, посилаючись на викладені доводи.

Захисник підозрюваного заперечував проти клопотання слідчого та зазначив, що на йому думку минули строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його клопотання, оцінивши надані докази у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що 20.01.1996 приблизно об 18.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись на залізничному вокзалі м. Актобе Республіки Казахстан, познайомився із неповнолітнім ОСОБА_8 .

Дізнавшись, що ОСОБА_4 не місцевий житель і прибув в місто з метою пошуку роботи, неповнолітній ОСОБА_8 запропонував йому тимчасово пожити в будинку його сестри ОСОБА_9 , яка проживала вс. Каратаусай, Мартукського району, Актюбинської області, Республіки Казахстан на що ОСОБА_4 погодився.

Далі, неповнолітній ОСОБА_9 разом з ОСОБА_4 із залізничного вокзалу м. Актобе на пасажирському потягу прибули до станції МартукАктюбинської області, де о 21.00 год. на попутному автомобілі «Москвич 412», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 поїхали до с. Каратаусай, Маркутського району.

Приблизно об 22.00 год. неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 прибули до будинку ОСОБА_9 , яка не заперечувала проти тимчасового у них гостювання ОСОБА_4 .

Знаходячись в приміщенні будинку ОСОБА_9 в с. Каратаусай, Мартукського району, Актюбинської області, Республіки Казахста, приблизно об 22.15 год. ОСОБА_4 спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали вечеряти та розпивати спиртні напої. У цей час в будинку також знаходилась малолітня донька ОСОБА_9 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вийшов на вулицю та направився в сарай, який знаходився на території домогосподарства. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на задоволення із неповнолітнім ОСОБА_8 статевої пристрасті неприроднім способом.

Так, ОСОБА_4 знаходячись в сараї знайшов там молоток, яким наніс ОСОБА_8 декілька ударів по голові, заподіявши йому тілесні ушкодження та привів його в без свідомий стан.

Після цього, ОСОБА_4 повалив ОСОБА_8 обличчям до низу на підлогу сараю і використовуючи свою фізичну перевагу вчинив насильницькі дії сексуального характеру, а саме статевий акт анально, який закінчив еяколяцією в анальний отвір потерпілого.

Далі, ОСОБА_4 з метою приховання факту вчинення ним насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з ОСОБА_8 вирішив вчинити вбивство останнього. З метою реалізації свого злочинного наміру на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_4 взяв шовковий плетений пояс, який знаходився в приміщенні зазначеного сараю, накинув його на шию ОСОБА_8 і почав здавлювати її доки потерпілий не перестав подавати ознаки життя. Крім цього, ОСОБА_4 , взяв в сараї штикову лопату, якою наніс ОСОБА_8 удари в область шиї і підборіддя, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді пересіченням м`яких тканин шиї.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 повнолітньому ОСОБА_12 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії органів шиї, рублених ран передньої бокової поверхні шиї і області підборіддя, множинних забитих ран обличчя, ссадна і крововиливи, рвано-забійної рани в області внутрішніх поверхонь губ.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 у ОСОБА_4 виник умисел на вчення зґвалтування і вбивства ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел на зґвалтування ОСОБА_9 зайшов до приміщення будинку в с. Каратаусай, Мартукського району, Актюбинської області, Республіки Казахстан, де в спальні на ліжкові спала ОСОБА_9 та застосовуючи насилля, використовуючи свою значну фізичну перевагу над потерпілою, завдав їй декілька ударів по різним частинам тіла та подавивши її супротив вчинив з нею насильницькі статеві зносини природний (гетеросексуалний) статевий акт.

Далі, ОСОБА_4 з метою приховання фактів вчинених відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , злочинів, вирішив вчинити вбивство ОСОБА_9 . З метою реалізації свого злочинного наміру на умисне вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_4 взяв у приміщенні будинку господарську сокиру, якою завдав потерпілій декілька ударів в область голови і іншим частинам тіла, тим самим спричинив їй не сумісні із життям тяжкі тілесні ушкодження у вигляді руйнування значної ділянки головного мозку в області центральної звилини лівої півкулі від яких ОСОБА_9 , померла на місці.

Крім цього, в ніч з 20.01.1996 на 21.01.1996 ОСОБА_4 , після вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись в будинку останньої, який розташований в с. Каратаусай, Мартукського району, Актюбинської області, Республіки Казахстан скоїв викрадення малолітньої ОСОБА_11 . При цьому він взяв з собою її свідоцтво про народження, а також її особисті речі.

Далі, вранці 21.01.1996 ОСОБА_4 разом з малолітньою ОСОБА_11 на попутному автомобілі «ЗІЛ-130» під керуванням ОСОБА_13 незаконно перемістив потерпілу до с. Мартук, Актюбинської області, Республіки Казахстан. Після цього продовжуючи свій злочинний умисел на викрадення малолітньої ОСОБА_11 пасажирським залізничним потягом разом виїхали на територію Російської Федерації.

У подальшому, 27.01.1996, в одному із будинків с. Ново-Хмелєве, Мічурінського району, Тамбовської області, Російської Федерації, малолітня ОСОБА_11 була виявлена мертвою із ознаками насильницької смерті.

За вказаними фактами ОСОБА_4 19.06.2019 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 146, п. п.1, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, яке йому вручено 27.07.2019.

Обґрунтованість висунутої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом огляду місця події від 22.01.1996, під час проведення якого в будинку та сараї домогосподарства ОСОБА_14 в с.Каратаусай, Мартукського району, Актюбинської області, Республіки Казахстан було виявлено трупи господарки будинку ОСОБА_14 та її неповнолітнього брата ОСОБА_8 ;

-Показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які вказали, що в січні місяці 1996 року на автомобілі «ЗІЛ-130» під керуванням ОСОБА_13 вони підвозили чоловіка та дівчинку до ст.Мартук, Актюбинської області, Республіки Казахстан;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.12.2008, де свідок ОСОБА_10 , серед пред`явлених йому по фотознімкам чоловіків, впізнав на фотознімкові під №4 ( ОСОБА_4 )., чоловіка якого він в січні місяці 1996 року, разом із якимось хлопцем підвозив із с.Мартук до с.Каратаусай;

-Показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які вказали про те,що в січні місяці 1996 року, в м.Мічурінськ вони бачили невідомих їм чоловіка та дівчинку;

-Протоколами пред`явлення особи для впізнання від 22-24.04.1996, де свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , серед пред`явлених їм фотокопій дівчаток, впізнали на фотокопії під №4 (малолітня ОСОБА_11 ), як дівчинку яку вони бачили разом із невідомим їм чоловіком в січні місяці 1996 року в м.Мічурінськ;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.04.2018, (проведено компетентними органами РФ в рамках виконання запиту про надання правової допомоги), де свідок ОСОБА_20 , серед пред`явлених їй по фотознімкам чоловіків, впізнала на фотознімкові під №2 ( ОСОБА_4 )., як чоловіка який увечері 23.01.1996 року перебував на залізничному вокзалі м.Мічурінська, Тамбовської області, разом із маленькою дівчинкою;

-Протококом огляду місця події від 27.01.1996, де в приміщенні будинку с.Ново-Хмелєве, Мічурінського району, Тамбовської області, Російської Федерації, було виявлено шість трупів із ознаками насильницької смерті, серед яких і труп малолітньої ОСОБА_11 ;

-ОСОБА_21 , від 08.12.2008, відібраному у нього в приміщенні ОСОБА_22 , в якому ОСОБА_4 , розповів про обставини вчиненого ним вбивства ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ;

-Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , №72 від 23.01.1996;

-Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , №96 від 24.01.1996;

-Актами фізико-технічної експертизи тіл ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ;

-Висновком судово-біологічної експертизи №27 від 09.02.1996, відповідно до якої на вилученій сокирі виявлено кров ОСОБА_23 , а на молоткові та лопаті виявлено кров ОСОБА_24 . На змивах тампонів із заднього проходу та вагіни ОСОБА_23 виявлена сперма;

-Висновком судово-біологічної експертизи №339 від 19.11.2008, відповідно до якої, в мазках із заднього проходу та вагіни ОСОБА_9 та мазках із заднього проходу ОСОБА_8 виявлено сперма, яка може належати ОСОБА_4 ;

-Висновком молекулярно-генетичної експертизи №22 від 18.03.2016, згідно висновку якої, біологічний матеріал (сперма, клітини) в тампоні із вмістом вагіни ОСОБА_9 може походити за рахунок змішання сперми ОСОБА_4 та клітин ОСОБА_9 . Біологічний матеріал (сперма, клітини) в тампонах із вмістом заднього проходу ОСОБА_8 , може походити за рахунок змішання сперми ОСОБА_4 та клітин ОСОБА_8 ;

-Висновком молекулярно-генетичної експертизи №825 від 22.03.2018, згідно висновку якої серед змішаних генетичних ознак встановлених на (тампоне извлагалища ОСОБА_9 спер. фр-ция/ присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_4 . Серед змішаних генетичних ознак встановлених на /тампоне иззаднегопрохода ОСОБА_8 спер. фр-ция/ присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_4 ;

-Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 27.07.2019 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі, який спливає 19.09.2019.

По даному кримінальному провадженню виконано слідчі дії та судові експертизи спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому.

Разом з цим, завершити досудове розслідування у двомісячний строк, оскільки для остаточного доведення вини підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів необхідно отримати висновки раніше призначених експертиз, а саме: комісійної судово-медичної та амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертиз; в повному обсязі отримати характеризуючий матеріал на підозрюваного; здійснити інші процесуальні дії необхідність в проведенні яких може виникнути; з урахуванням здобутих доказів вирішити питання щодо остаточної кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 ; виконати вимоги, передбачені ст.290 КПК України; виконати вимоги, передбачені ст.291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

ОСОБА_25 не одружений, підозрюється у вчиненні умисного кримінального тяжкого правопорушення проти життя та здоров`я особи, у відповідності до ст.12 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у суспільстві.

Стороною обвинувачення доведенні ризики, передбаченні ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, скоїти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за доцільне продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, в цьому конкретному випадку, взявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, характер інкримінованого кримінального правопорушення, яке має прямий умисний умисел, слідчий суддя вважає, що суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає над його особистим інтересом.
Все вищевикладене у сукупності свідчить, що продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області, стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів, тобто до 16.11.2019 року.

Ухвала слідчого судді припиняє свою дію 16.11.2019 року.
Ухвала слідчого судді щодо продовження строку застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1