Провадження № 11-кп/4820/506/19
Справа № 688/1728/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника
потерпілого-адвоката ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 07.03.2018 року, № 0000861 від 18.07.2018 року за апеляційними скаргами обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олешки Херсонської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не - працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, з яких відбуто 24 години;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шепетівки Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , раніше не судимого,-

визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання:

- ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві власності, за виключенням житла.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 7 (сім) днів з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві власності, за виключенням житла.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 10 червня 2019 року, зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою з 17 квітня 2018 року по 09 червня 2019 року включно.
- ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві власності, за виключенням житла.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 10 червня 2019 року, зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою з 29 грудня 2018 року по 09 червня 2019 року включно.
Цивільний позов прокурора, в інтересах держави, в особі Шепетівської районної державної адміністрації, Шепетівської центральної районної лікарні до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення витрат на лікування потерпілого задоволено.
Стягнуто, солідарно, з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь Шепетівської районної державної адміністрації для зарахування в районний бюджет на рахунок перерахування комунальному закладу Шепетівської районної ради «Шепетівська центральна районна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3795 грн. 48 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто, солідарно, з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_11 , матеріальну шкоду в сумі 500 грн. 24 коп., моральну шкоду в сумі 50 000 грн., а всього 50 500 грн. 00 коп.
В решті позову відмовлено.
Питання речових доказів вирішено на підставі ст. 100 КПК України.
Як установлено судом першої інстанції, 07 березня 2018 року, близько 01год. 15хв., ОСОБА_7 , перебуваючи разом із ОСОБА_8 , поблизу, спортивного майданчику, неподалік будинку №12, по проспекту Миру, в м.Шепетівці Хмельницької області, побачили ОСОБА_11 , який із дорожньою валізою, йшов зі сторони залізничного вокзалу «Станція Шепетівка», до місця свого проживання по АДРЕСА_4 , якого, за змовою між собою, вирішили пограбувати.
З цією метою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи об`єднаними єдиним, раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння майном потерпілого, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили напад на ОСОБА_11 , поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, та виразилось у тому, що ОСОБА_8 , розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно, бажаючи фізично подолати волю та опір потерпілого ОСОБА_11 , підійшов спереду до потерпілого та кулаком правої руки намагався нанести йому удар в обличчя з переду, проте останній відхилився від удару та у відповідь наніс удар сумкою, в тулуб ОСОБА_8 , від чого останній, разом із ОСОБА_11 , втративши рівновагу, впали на тротуар.
У момент, коли ОСОБА_11 лежав на тротуарі, ОСОБА_8 , підвівшись на ноги та діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_7 , нанесли, кожний, потерпілому, одночасно, не менше шести ударів ногами в голову та тулуб.
Внаслідок вищевказаних дій, ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови зі струсом головного мозку та підшкірним крововиливом лівої вушної раковини, яка призвела до після травматичної двобічної сенсоневральної приглухуватості першого ступеня на праве вухо та третього ступеня на ліве вухо, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до стійкої втрати працездатності менш ніж на одну третину (15%), а також множинних підшкірних гематом в ділянці грудної клітки та хребта, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Подолавши у такий спосіб опір ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , діючи відкрито, умисно, за попередньою змовою групою осіб із прикладанням фізичної сили, шляхом ривка, вирвав із рук потерпілого дорожню валізу, з надписом «BASSICCONCEPT», вартістю 600 грн., у якій було наступне майно:- бувші у використані сім пар шкарпеток, вартістю 12 грн. за одну пару, загальною вартістю 84 грн.;- бувші у використані чотири пари чоловічих трусів, вартістю 40 грн. за одну пару, загальною вартістю 160 грн.;- бувшу у використані одну чоловічу футболку зеленого кольору, вартістю 100 грн.;- бувші у використані одні чоловічі штани сірого кольору, вартістю 150 грн.;- бувші у використані одні чоловічі штани темно-сірого кольору з надписом «FILD», вартістю 250 грн.;- бувшу у використані одну кофту червоного кольору, вартістю 150 грн.;- бувшу у використані одну сорочку в клітинку біло-синього кольору, вартістю 150 грн.;- бувший у використані один тюбик зубної пасти «blend-a-med» ємністю 100 мл., вартістю 25 грн.;- бувшу у використані одну зубну щітку, вартістю 25 грн.;- бувший у використані один футляр для мила голубого кольору, вартістю 20 грн.;- бувший у використані один кусок туалетного мила, вартістю 12 грн.;- бувший у використані один крем для взуття «SILVER» чорного кольору, ємністю 75 мл., вартістю 15 грн.;- бувший у використані чохол для зберігання засобів особистої гігієни, вартістю 70 грн.;- бувший у використані махровий рушник синього кольору з зображенням коня, вартістю 200 грн.;- бувшу у використані чоловічу кофту білого кольору, вартістю 300 грн.;- бувший у використані чоловічий спортивний костюм синього кольору, вартістю 1000 грн.;- три пачки цигарок марки «Rothmans», по 32 грн. за одну пачку цигарок, загальною вартістю 96 грн. та одну пляшку пива «Львівське», ємністю 0,5 л., вартістю 18 грн., а всього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у такий спосіб відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 на загальну суму 3425 грн. чим завдали йому матеріальних збитків на вказану суму.
У своїй апеляційній скарзі, яку змінив до початку апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України. Вказує на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що йому інкриміноване обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України за невідповідністю скоєного ним злочину та відсутністю доказів, які б підтверджували цей злочин. Крім того, судом не було взято до уваги його показання, щире зізнання та каяття у вчиненому. Звертає увагу, що на нього чинився психологічний та фізичний тиск, зі сторони правоохоронців, які змусили його погодитися із ст. 187 КК України, а під час допиту не був залучений захисник, що є порушенням прав на захист.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить перекваліфікувати діяння обвинуваченого ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 187 КК України. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що кваліфікація вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 діяння за ч. 2 ст. 187 КК України не знайшла свого підтвердження, під час судового розгляду, оскільки насильство та заволодіння майном не знаходиться у причинному зв`язку. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 визнає себе винним за ч. 1 ст. 187 КК України, так як з ОСОБА_8 не домовлявся та будь-які докази, про заздалегідь домовленість між ними, до початку злочину, відсутні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , змінивши свої вимоги до початку апеляційного розгляду, просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу злочину, посилається на те, що інкримінованого злочину він не вчиняв, обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду справи в суді першої інстанції визнав, що злочин скоїв сам, докази, які б доводили його причетність до цього злочину відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення кримінального процесуального закону, а провадження у справі закрити за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_8 . Зазначає, що ОСОБА_8 заперечує свою вину, визнає, що був лише очевидцем цієї події. Наполягає, на тому що не був попередньо ознайомлений з планами ОСОБА_7 щодо пограбування ОСОБА_11 і бив потерпілого лише ОСОБА_7 . Рішення суду ґрунтується виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_11 , який прямо вказує на нього та свідка ОСОБА_13 , які є неналежними та недопустимими доказами.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинувачених та їх захисників, на підтримку поданих апеляційних скарг, потерпілого, його представника та прокурора, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження й підтверджується наявними доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені і докладно викладені у вироку.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників про те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вказаного злочину, за попередньою змовою групою осіб, оскільки жоден доказ, на який посилається суд у вироку, не підтверджує винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу, за попередньою змовою, на потерпілого ОСОБА_11 , та про те, що дії ОСОБА_7 необхідно перекваліфікувати з ч. 2 на ч. 1 ст. 187 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити за відсутністю в його діях складу злочину, є безпідставними.
Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом та спростовані наступними доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_11 , в суді першої інстанції, показав, що 07 березня 2018 року близько 01год. 15хв., приїхавши з м.Києва в м.Шепетівку, повертаючись додому по проспекту Миру, в напрямку центру міста, біля магазину «Берізка», підходив до тротуару, щоб перетнути дорогу, в цей час його обігнав ОСОБА_8 , який попросив дати цигарку, намагаючись вдарити його в обличчя, проте він, ухилившись, скинув з плеча сумку, якою намагався нанести удар у відповідь. Між ними виникла боротьба, в ході якої обоє впали на землю. Коли він намагався піднятися, відчув удар в голову, з протилежного від ОСОБА_8 боку, і впав на землю. Іншого нападника він не бачив. Коли знаходився лежачи, удари наносились, одночасно, з двох боків, і тричі смикали за сумку яку він тримав. Про наявність двох нападників свідчить те, що забираючи сумку тягнули її в одну сторону, а удари наносились по спині з протилежного боку. Вирвавши у нього сумку, нападники втекли. В сумці цінних речей не було, викрадені речі, окрім кофти від костюма, пива і цигарок, йому повернули.
Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, під час вчинення на нього розбійного нападу, підтверджується даними висновку експерта №138 від 16 березня 2018 року, відповідно до яких у ОСОБА_11 виявлені такі тілесні ушкодження: множинні забої та крововиливи м`яких тканин грудної клітки, грудного відділу хребта, струс головного мозку, забій обох легенів, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно з даними додаткового висновку експерта №186 від 12 травня 2018 року, виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді множинних забоїв та крововиливи м`яких тканин грудної клітки, грудного відділу хребта, струсу головного мозку, забою обох легенів виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, на які вказує обстежуваний, могли виникнути внаслідок множинних ударів ногами по тулубу. Виникнення вище перерахованих тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з висоти власного зросту є неможливим, при багаторазових падіннях малоймовірне.
За даними додаткового висновку експерта №574 від 27 грудня 2018 року у ОСОБА_11 виявлені такі тілесні ушкодження: а) тупа закрита травма голови зі струсом головного мозку та підшкірним крововиливом лівої вушної раковини, яка призвела до післятравматичної двобічної сенсоневральної приглухуватості першого ступеня на праве вухо та третього ступеня на ліве вухо. Ці тілесні ушкодження утворились від, щонайменше, однієї ударної травмуючої дії тупого твердого предмета (предметів) по голові (в ділянку лівого вуха), могли виникнути внаслідок удару (ударів) кулаком або ногою, в строк та при обставинах вказаних обстежуваним і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до стійкої втрати працездатності менш ніж на одну третину (15%); б) множинні підшкірні гематоми в ділянці грудної клітки та хребта, які утворилися внаслідок декількох ударних травмуючих дій тупими твердими предметами, можливо кулаками рук та ногами, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних обстежуваним, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
З перевірених у судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він вину визнав частково. Вказав, що 07 березня 2018 року, в нічний час, разом з ОСОБА_8 повертався із залізничного вокзалу по проспекту Миру, в напрямку центру міста. Побачив чоловіка, який переходив дорогу, підбіг до нього і попросив цигарку. Подумавши, що той негативно віднісся до нього, замахнувся на потерпілого, а останній вдарив його сумкою. Від удару він впав і смикнувши за сумку, повалив потерпілого на землю, після чого почав наносити йому удари по різним частинам тіла, в т.ч. і по голові. Всього наніс 6-7 ударів. Забравши сумку, яку утримував потерпілий, перебіг на іншу частину вулиці між будинками, де до нього підійшов ОСОБА_8 . Із сумки він забрав собі цигарки і пиво, а ОСОБА_8 передав спортивні штани. Зазначив, що сумку забрав в якості трофея. ОСОБА_8 участі в бійці не приймав, попередньої змови, з ним, на заволодіння майном потерпілого не було.
З показань обвинуваченого ОСОБА_8 слідує, що він вини не визнає. Вказує, що 07 березня 2018 року, близько 1год. ночі, разом з ОСОБА_7 , повертаючись із залізничного вокзалу, йшли по проспекту Миру в напрямку центру міста. Побачив, як ОСОБА_7 перебіг дорогу і між останнім та ОСОБА_11 виникла сутичка. Коли підходив до них, сутичка припинилась, і ОСОБА_7 , із сумкою в руках, побіг через дорогу, а він за ним. В помешканні ОСОБА_7 вони оглянули вміст сумки, випили пиво, яке там знаходилось, а також він отримав цигарки та спортивні штани. Стверджує, що у нього з ОСОБА_7 не було попередньої домовленості на заволодіння майном потерпілого, і участі в бійці він не приймав.
За показаннями свідка ОСОБА_13 , 07 березня 2018 року, близько 1год. ночі, коли вона йшла по проспекту Миру, в м. Шепетівці, в напрямку центра міста, на відстані близько 50м., попереду, вона побачила постаті двох чоловіків, один з яких прискорився, а інший пішов за ним. Через деякий час побачила бійку між трьома чоловіками, яка відбувалась біля зелених насаджень, поблизу рекламного щита, розташованого на перехресті пр.Миру та вул.С.Бандери.
Свідок ОСОБА_14 підтвердила, що коли ОСОБА_11 прийшов додому, обличчя у нього було в синцях та крові, він повідомив, що його побили двоє невідомих чоловіків.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_15 на початку 2018 року в травматологічне відділення Шепетівської ЦРЛ звернувся ОСОБА_11 з численними ушкодженнями на тулубі та обличчі. Під час госпіталізації, ОСОБА_11 повідомив, що його побили двоє невідомих осіб.
Окрім того, винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується даними протоколу огляду місця події від 07 березня 2018 року та фото-таблиці до нього, з яких вбачається що працівниками поліції оглянуто частину вулиці пр.Миру, навпроти магазину «Берізка», де невідомі особи напали на потерпілого, спричинили тілесні ушкодження та заволоділи майном останнього. На знімках фото-таблиці зображені сліди сутички.
Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 грудня 2018 року ОСОБА_11 вказав на фото ОСОБА_8 , та зазначив, що вказана особа була присутня, під час нападу на нього 07 березня 2018 року, по пр.Миру в м.Шепетівці та спричинила тілесні ушкодження.
Згідно з даними протоколу слідчого експерименту від 16 квітня 2018 року потерпілий ОСОБА_11 , в присутності понятих, розповів про обставини нападу на нього двох невідомих осіб та показав на місцевості де відбувалась бійка і в якому напрямку втікали нападники.
За даними протоколу проведення слідчого експерименту від 29 травня 2018 року, ОСОБА_7 , в присутності захисника ОСОБА_9 , добровільно розповів працівникам поліції про обставини конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_11 , який переріс у бійку, під час якої він заволодів сумкою з речами потерпілого. В ході проведення даної слідчої дії ОСОБА_7 зазначив, що під час бійки з потерпілим він був один.
У відповідності до даних протоколу слідчого експерименту від 26 грудня 2018 року свідок ОСОБА_13 , в присутності понятих, показала на місцевості де знаходились двоє осіб, коли один із них прискорився, а також місце, де, в подальшому, відбувалась бійка між трьома особами.
Відповідно до даних протоколу огляду речових доказів від 08 березня 2018 року та фото-таблиці до нього, працівниками поліції оглянуто, описано та сфотографовано речі ОСОБА_11 , якими заволоділи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час нападу 07 березня 2018 року.
Судом дослідженні усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що докази, зібрані у справі, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Колегія суддів приходить до висновку, що сукупність, наведених у вироку, доказів, яким суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та правильно кваліфікував їх дії за ч.2 ст.187КК України.

З апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 слідує, що він просить закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки його підзахисний не оспорює наявності самої події кримінального правопорушення, проте заперечує вчинення злочину саме ним, за попередньою змовою з іншим обвинуваченим.
Такі доводи сторони захисту та обвинуваченого є необґрунтованими, так як за результатами судового розгляду, шляхом співставлення показань потерпілого, свідків, даних судово-медичних експертних досліджень, відтворено хронологію розвитку подій розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 .
Суд обґрунтовано визнав показання потерпілого достовірними, так як вони підтверджуються іншими, наявними у справі доказами.
Про те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли за попереднім зговором між собою та з корисливим мотивом свідчать їх активні дії, які вони вчиняли при нанесенні ударів потерпілому ОСОБА_11 .
Потерпілий ОСОБА_11 чітко вказав на ОСОБА_8 , як на особу, яка попросивши у нього цигарку, намагалась одразу ж нанести удар в обличчя, а в подальшому разом з іншим нападником спричинила тілесні ушкодження, що в свою чергу підтвердили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , яка була очевидцем подій, вказала що бачила двох чоловіків, які йшли попереду, один з яких прискорився і згодом вже між трьома чоловіками відбувалась бійка.
Крім того, згідно з висновками експертів №№ 138, 186, 574, виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли утворилися внаслідок декількох ударних травмуючих дій тупими твердими предметами, можливо кулаками рук та ногами, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних обстежуваним (заподіяння ударів двома особами).
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на що є посилання в апеляційних скаргах, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зворотнє позбавлені підстав.
Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви на спростування доводів сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_8 та невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 .
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення злочину й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Всупереч твердженням апелянтів, у апеляційних скаргах, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані, в силу ст.84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, захисниками та обвинуваченими не наведено.
Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , в частині перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки між ним та обвинуваченим ОСОБА_8 не було попередньої змови, є безпідставними, з огляду на таке.
Даючи оцінку доводам апеляційних скарг сторони захисту, колегія суддів вважає, що докази винуватості обвинувачених саме за ч. 2 ст. 187 КК України, зібрані в даному кримінальному провадженні і досліджені судом першої інстанції, відповідають вимогам належності і допустимості є достатніми для висновку про скоєння саме ними, інкримінованого їм злочину.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України, відповідно, є правильною.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтами не надано.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено, не вбачає таких і колегія суддів.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.
Уся сукупність зібраних доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст.187 КК України. Підстав для перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або з погрозою застосуванням такого насильства (розбій), на що посилається захист, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладені обставини доводи захисника ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими.
Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що причиною конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 була неправомірна поведінка, останнього, оскільки судом першої інстанції було встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що саме обвинувачений ОСОБА_8 першим підійшов до потерпілого та намагався нанести йому удар з метою заволодіння його майном, про що він, попередньо, домовився з обвинуваченим ОСОБА_7 .
Твердження захисту про те, що потерпілий впав обличчям до землі, і не бачив хто його бив, спростував потерпілий ОСОБА_11 , який підтвердив, що ОСОБА_8 намагався його вдарити, коли вони обоє впали, коли він намагався піднятися, відчув удар з протилежного від ОСОБА_8 боку.
Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що свідок ОСОБА_13 не бачила початок бійки і не може сказати скільки чоловік били потерпілого, спростовуються показаннями цього свідка в суді першої інстанції, яка підтвердила, що бійка відбувалася між трьома чоловіками.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 зазначає, що насильство відносно потерпілого ОСОБА_11 та заволодіння його майном не знаходилися між собою у причинному зв`язку, разом з тим, як захисник так і обвинувачений ОСОБА_7 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечували лише вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 щодо потерпілого ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з іншими висновками суду вони погодились, а тому такі доводи захисника не заслуговують на увагу.
Доводи захисника ОСОБА_10 з приводу того, що його підзахисний ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_11 не бив, речей його не забирав, попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_7 на вчинення цього злочину у нього не було, спростовуються дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , не вірити яким підстав немає.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що суд не врахував його щирого каяття, не заслуговують на увагу, оскільки він вину у вчиненому визнав частково, відповідно, не є щирий у своїх показаннях.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що на нього поліцейськими чинився тиск не знайшли свого підтвердження в суді першої та апеляційної інстанції, оскільки заяв про вказані неправомірні дії поліцейських в правоохоронні органи він не подавав.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що його не було забезпечено захисником під час затримання, спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження заявою ОСОБА_7 від 17.04.2019 року про надання безоплатного захисника (а.с. 98), постановою слідчого про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням підозрюваному ОСОБА_7 від 17.04.2018 року (а.с.99), дорученням Центру безоплатної вторинної правової допомоги від 17.04.2018 року при призначення адвоката ОСОБА_9 (а.с. 101).
В судовому засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги лише в частині того, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив цей злочин без попередньої змови з ОСОБА_8 .
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в цілому доводи апелянтів про те, що обвинувачені, вказаного, злочину не вчиняли, є безпідставні, тому їх апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Покарання за злочин, ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна, що належить засудженому на праві власності, за виключенням житла, та ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 7 днів з конфіскацією усього майна, що належить засудженому на праві власності, за виключенням житла призначено у відповідності до положень ст. 65 КК України, ОСОБА_7 , крім того відповідно до положень ст.ст. 71, 72 КК України та у межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з яким погоджується й колегія суддів, суд першої інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом не встановлено.
Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий, ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, обоє посередньо характеризуються за місцем свого проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, думку потерпілого ОСОБА_11 , який просив призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції статті.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченим покарання в межах санкції ч.2 ст. 187 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.

З огляду на особливу суспільну небезпеку вчиненого злочину, призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженими які утримуються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4