Справа №701/1152/19
Провадження №1-кс/701/393/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: слідчого - судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю адвоката - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту на майно.

Заявник посилається на те, що 20.08.2019 року слідчий суддя Маньківського районного суду Черкаської області розглянув клопотання слідчого СВ Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , про арешт майна та наклав арешт на тимчасово вилучене майно: - автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 ; надувний гумовий човен «Ваrk»; десять рибальських сіток, які на праві власності належать ОСОБА_7 .
Згідно зі статтею 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ініціатор клопотаня вважає, що арешт було накладено не обґрунтовано, так як при накладанні арешту на тимчасове вилучене майно слідчим суддею не було взято до уваги той факт, що вилучений автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , за дорученням був переданий власником у користування ОСОБА_8 , житель с. Неморож Звенигородського району Черкаської області, який у свою чергу, теж за дорученням, передав даний автомобіль у законне користування ОСОБА_4 , що підтверджується Довіреністю від 28.03.2012 року ВРР №239547 та Довіреністю 28.11.2017 року НМХ 529538.
Також, слідчим суддею не було враховано, що ні слідчим, ні прокурором не було надано доказів про те, що власник та законний користувач ОСОБА_4 знали про наміри ОСОБА_7 щодо скоєння злочину та надали йому даний автомобіль саме для цих цілей.
Крім цього, слідчим та прокурором у клопотанні та в судовому засіданні також не було доведено, як і не зазначено, про те, що вказаний автомобіль є знаряддям злочину передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та зберіг на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як то - будь - які сліди, відбитки, характерні ушкодження, осипання певного матеріалу, тощо. Не було надано суду і інформацію про необхідність проведення певних експертиз з вказаним автомобілем.
Не було зазначено слідчим і про те, які саме слідчі дії необхідно провести із вказаним транспортними засобами; як не накладення арешту на даний автомобіль може негативно позначитися на перебігу досудового розслідування, в зв"язку з чим ініціатор клопотання змушений зврнутися до суду про скасування арешту накладеного на майно яким він користується.
Представник гр. ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задоволити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали справи №701/1095/19, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя встановив наступне.

20.08.2019 року слідчий суддя Маньківського районного суду Черкаської області розглянув клопотання слідчого СВ Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , про арешт майна та наклав арешт на тимчасово вилучене майно: - автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 ; надувний гумовий човен «Ваrk»; десять рибальських сіток, які на праві власності належать ОСОБА_7 .
Ініціатор клопотання вважає, що арешт було накладено не обґрунтовано, так як при накладанні арешту на тимчасове вилучене майно слідчим суддею не було взято до уваги той факт, що вилучений автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , за дорученням був переданий власником у користування ОСОБА_8 , житель с. Неморож Звенигородського району Черкаської області, який у свою чергу, теж за дорученням, передав даний автомобіль у законне користування ОСОБА_4 , що підтверджується Довіреністю від 28.03.2012 року ВРР №239547 та Довіреністю 28.11.2017 року НМХ 529538. Також, слідчим суддею не було враховано, що ні слідчим, ні прокурором не було надано доказів про те, що власник та законний користувач ОСОБА_4 знали про наміри ОСОБА_7 щодо скоєння злочину та надали йому даний автомобіль саме для цих цілей.
Вирішуючи дане клопотання по усті слідчий-суддя керується наступним.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо" арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів справи №701/1095/19 18.08.2019 року під час огляду місця події на березі р. Гірський Тікич поряд з с.Чорна Кам"янка, Маньківського району Черкаської області було виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 .

Одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 16 КПК).

Згідно ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Як передбачено ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зазначені положення закону кореспондуються з положеннями статті 100 КПК, відповідно до якої речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю (ч.1 ст.100 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 об`єктом кримінального провадження, засобом чи знаряддям вчиненого злочину за ч.1 ст.249 КК України не являється, немає відношення до обставин, що є предметом досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000197 за ч.1 ст. 249 КК України, даних, які б свідчили про можливість зникнення, втрати чи пошкодження арештованого майна.

В судовому засіданні не доведено, як і не зазначено, про те, що вказаний автомобіль зберіг на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як то - будь-які сліди, відбитки, характерні ушкодження, осипання певного матеріалу, тощо. Не надано суду і інформацію про необхідність проведення певних експертиз з вказаним автомобілем . Також, слідчим не надано суду будь-яких доказів того, що ініціатор клопотання може приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити даний транспортний засіб.

Слідчий-суддя враховуючи вищевикладене приходить до висновку, що накладення арешту на автомобіль порушує право ОСОБА_4 на використання нею майна, яке знаходиться у неї у користуванні на відповідній правовій підставі, що фактично суперечить загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, зокрема: ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справи "Баландіна проти України, "Батрак проти України", "Панов проти України"), а відтак, слідчий-суддя вважає, що арешт накладений згідно ухвали сдічого-судді Маньківського району Черкаської області від 20.08.2019 р. на автомобіль марки ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 слід скасувати та повернути дане майно ОСОБА_4 як особі яка на правовій підставі користується даним автомобілем.

Керуючись ст. ст.16, 98, 100, 170-175, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197 за ч.1 ст. 249 КК України - задоволити.
Арешт накладений на автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , яким на підставі довіреності від 28.11.2017 р. користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ухвали сдічого-судді Маньківського району Черкаської області від 20.08.2019 р. в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197 за ч.1 ст. 249 КК України - скасувати .
Автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким на підставі довіреності від 28.11.2017 р. користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути останній.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 05.09.2019 р.

Суддя ОСОБА_1