Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/328/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 246 (160) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_9 вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14 березня 2019 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченими, та яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трудолюбівка Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, безробітного, неодруженого, безробітного, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.

Цим же вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.

Вирок стосовно означених осіб не оскаржений.

Ухвалено стягнути в рівних частках з кожного з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3 432, 00 гривні, по 1 144 грн. з кожного.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 визнані винуватими за вчинення незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Статтею 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» визначено, що полезахисні лісові смуги підлягають особливій охороні як природні комплекси, що мають велику екологічну цінність для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних явищ.

Стаття 4 Лісового кодексу України, встановлює, що до лісового фонду відносяться лісові ділянки, а також захисні насадження лінійного типу у випадку, коли площа цих насаджень становить не менше 0,1 га (10 соток). Якщо площа лісової смуги менше 0,1 га, вона може трактуватися як група дерев, чагарників на сільськогосподарських угіддях і розглядатися як окремий специфічний об`єкт на землях сільськогосподарського призначення.

Стаття 39 Лісового кодексу України розподіляє ліси за екологічним і соціально-економічним значенням в встановлює категорії лісів. Зокрема, полезахисні лісові смуги відносяться до категорії захисних лісів, які виконують водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції.

Згідно статті 95 Лісового кодексу України громадський контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється громадськими інспекторами охорони навколишнього природного середовища, повноваження яких визначаються положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері навколишнього природного середовища.

Нормативи, за якими виділяються особливо захисні лісові ділянки, встановлюються у відповідності до Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007 року. Згідно пункту 7 цієї Постанови де до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема: 1) лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів).

Згідно ст. 22 Земельного кодексу України, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, належать до земель сільськогосподарського призначення у категорії несільськогосподарських угідь.

Згідно статті 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: 1) незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 всупереч вказаним вище вимогам закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, 16 листопада 2018 року, близько 10 години 00 хвилин, маючи прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев, діючи всупереч п.п.2,3 порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», згідно яких використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком, ордером, не маючи лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, прийшли до полезахисної лісової смуги, площа якої становить понад 0,1 га, що розташована на ділянці місцевості між с. Солонцюватка та с. Трудолюбівка, при цьому вищевказані особи мали при собі бензопили марок «Stihl» моделі «MS 180» оранжевого кольору, заводський номер « НОМЕР_1 » «РА 66- GF30», та «Good luck», моделі «GL 4500 М» червоного кольору, заводський номер «GGG 141002085» та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев, щоб використати їх в якості паливного матеріалу для обігріву власного житла, ОСОБА_11 , разом зі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , здійснили незаконну вирубку до ступеню припинення росту двох деревин роду «Акація» з діаметром дерев у корі біля шийки кореня відповідних розмірів: 55 см. та 35 см.

Після чого, розпилявши їх на 21 відрізки довжиною від 35 см. до 240 см, приготували їх для подальшого транспортування, чим спричинили шкоду навколишньому природному середовищу в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області. В подальшому, на місці скоєння кримінального правопорушення, протиправні дії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , були викриті працівниками поліції.

Відповідно до висновку судової інженерно - екологічної експертизи №4969/18-27 від 10.12.2018 р., розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного спилювання двох сироростучих дерев породи акація на території полезахисної лісосмуги, яка розташована між с. Солонцюватка та с. Трудолюбівка Бобринецького району Кіровоградської області, становить 19740 грн. 83 коп. (дев`ятнадцять тисяч сімсот сорок грн. 83 коп.)

Враховуючи викладене, встановлено, що протиправними діями по знищенню полезахисних лісових насаджень на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області порушниками завдано значну шкоду довкіллю, а саме знищено певні види дерев, погіршився породний склад, якість, захисні, водоохоронні й інші екологічні властивості полезахисних смуг; спричинено ерозію ґрунту, змінився ландшафт місцевості, що може в подальшому спричинити екологічну катастрофу, а саме - призвести до неможливості ведення ефективної господарської діяльності на вказаних територіях. Відновлення знищених насаджень потребує тривалого часу та значних матеріальних затрат.

Таким чином, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 своїми умисними протиправними діями вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 246 КК України, кваліфіковане як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, за попередньою змовою групою осіб.

14.03.2019 року між прокурором прокуратури Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_13 і обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повністю визнали свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, також зобов`язалися беззастережно визнати свою винуватість в інкримінованому їм діянні у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 246 КК України у виді обмеження волі на 3 (три) роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Оскільки сторонами судового провадження підтверджено добровільність укладення угоди, суд першої інстанції, пославшись на положення ст. 475 КПК України, затвердив угоду, укладену між прокурором та обвинуваченими, ухваливши обвинувальний вирок та призначивши узгоджену міру покарання.

Із судовим рішенням не погоджується прокурор і оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 направити до Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП України в Кіровоградській області для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

При призначенні судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі залишено поза увагою, що йому, як особі, яка досягла пенсійного віку, не може бути призначений даний вид покарання.

До початку апеляційного перегляду по суті, прокурор в судовому засіданні змінила вимоги апеляційної скарги прокурора, зазначивши, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 слід направити не до органу досудового розслідування для проведення досудового розслідування, а до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку, оскільки угода про визнання винуватості, фактично, укладена після складення обвинувального акту.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора на підтримку змінених вимог апеляційної скарги, думку адвокатів, які не заперечили задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження , зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції регламентовані ст. 409 КПК України, зокрема, такими є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону , неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: п. 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню.

У відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки; звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.

Саме така міра покарання ОСОБА_10 була предметом угоди між прокурором та обвинуваченим, укладеної 14 березня 2019 року.

Однак, суд першої інстанції не достатньо належно виконав вимоги ч. 7 ст. 474 КПК України щодо перевірки укладеної угоди на відповідність закону, і як наслідок затвердив угоду, умовою якої є призначення обвинуваченому ОСОБА_10 виду покарання, яке не може бути призначене.

Обвинувачений ОСОБА_10 , є пенсіонером, особою 1944 року народження.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Також, як встановлено ч. 2 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду на підставі угоди суд апеляційної інстанції, крім рішень, передбачених пунктами 1-5 частини першої цієї статті, має право скасувати вирок і направити кримінальне провадження: 1) до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку, якщо угода була укладена під час судового провадження; 2) до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була укладена під час досудового розслідування.

Згідно із п. 5) п. 24) ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

У даному кримінальному провадженні обвинувальний акт складено і затверджено 30 січня 2019 року (аркуш провадження 2), а 31 січня 2019 року направлено до Бобринецького районного суду Кіровоградської області, і цієї ж дати прийнято судом (аркуш провадження 1).

Пізніше, за наявності процесуальних підстав, Кропивницьким апеляційним судом дане кримінальне провадження передано до іншого суду, і ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області 15 лютого 2019 року у справі призначено підготовче судове засідання (аркуш провадження 29).

На цій же стадії судового провадження між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_10 укладено угоду про визнання винуватості, у подальшому затверджену оскаржуваним наразі вироком суду першої інстанції (аркуш провадження 45).

Тож, змінені апеляційні вимоги прокурора є слушними, підлягають задоволенню, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 підлягає скасуванню, з направленням кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 418, 419, 424, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу (змінену) заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14 березня 2019 року стосовно ОСОБА_10 скасувати.

Направити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 до Компаніївського районного суду Кіровоградської області для проведення судового провадження у загальному порядку.

В іншій частині вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3