Справа № 572/1683/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000972 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Труди, Сарненського району, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч23 ст 286 КК України -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

02.10.2015 приблизно о 15 год. 30 хв., у світлу пору доби, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог підпунктів а), ґ) пункту 2.1., підпунктів б), г) пункту 2.З., пункту 10.1., підпункту а) пункту 14.6. Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи без мотошолома мотоциклом JAVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись разом із пасажиром по вул. Шевченка смт. Степань Сарненського району зі сторони вул. Пушкіна в напрямку вул. І.Сердюка вказаного населеного пункту, наблизившись до задньої частини кузову попутного його руху трактора МТЗ-80Л, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпек іншим учасникам руху, став виконувати в межах перехрестя вилиць Шевченка та С.Петлюри смт. Степань Сарненського району, маневр обгону трактора, де допустив зіткнення мотоцикла JAVA реєстраційний номер НОМЕР_1 , із трактором МТЗ-80Л, реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий виконував маневр повороту ліворуч, в напрямку вул. С.Петлюри Сарненського району, хоча мав технічну можливість уникнути зіткнення з вказаним трактором, шляхом виконання вимог підпункту а) пункту 14.6 ПДР України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження у вигляді: уламкового перелому лобної кістки зліва, перелому верхньої латеральної стінки очниці, підшкірних гематом повік, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, перелому лівої гайморової пазухи, перелому верхньої стінки правої очниці, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння; краєвого перелому 3 фаланги 5 пальця лівої кисті котре відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Порушення ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1., п.п. а) п. 14.1. Правил дорожнього руху знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали, а саме:

1. пункт 10.1. Правил дорожнього руху, який вимагає від водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

підпункт а) пункту 14.1. Правил дорожнього руху, відповідно до якого забороняється обгін на перехрестях.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, враховуючи викладене вище, суд, допитавши потерпілих, обвинуваченого, який дав послідовні та узгоджені з обвинувальним актом показання, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, показання потерпілої, обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу ОСОБА_3 .

Згідно ст.. 12 КК України дане кримінальне правопорушення віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, скарг на останнього не надходило, проживає спільно з матір`ю, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. В судовому засіданні просив зменшити строк відбуття покарання, запевнив суд у недопущенні подібних випадків в майбутньому.

Потерпіла жодних претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, що підтвердила у судовому засіданні.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, ближче до нижньої межі санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства.

На стадії досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, відповідних клопотань в судовому засіданні не заявлено,

Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати покласти на ОСОБА_3 .

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) з випробуванням та покласти відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Речові докази:

трактор МТЗ-80Л, реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_8 .; мотоцикл JAVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 5659 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять)грн.., 52 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Рівнен¬ського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівнен¬ської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя