Ухвала
4 листопада 2019 року

м. Київ

справа №210/4865/18

провадження №51- 5429ска 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали касаційної скарги представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення,
встановив:
Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення міського суду - без змін.
В касаційній скарзі ОСОБА_5 , не погоджуючись з судовими рішеннями, просить перевірити їх законність у касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, а у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 п.п. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (ч. ч. 2 і 10 ст. 294 КУпАП).
Таким чином, встановлене ст. 294 КУпАП обмеження права особи на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України (п. 8 ч. 1 ст. 129) та є пропорційним і обґрунтованим.
Зважаючи на викладене, постанова Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року не можуть бути предметом перегляду в суді касаційної інстанції.
До того ж, відповідно до закону Касаційний кримінальний суд Верховного Суду не наділений повноваженнями здійснювати перевірку судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
Керуючись п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3