Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2513/19
У Х В А Л А
09.08.2019 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстр досудових розслідувань № 0000737 від 07.08.2019 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Осій Іршавського район, мешк. АДРЕСА_1 , не судимоого, не працюючого, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України.

Подане клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06 серпня 2019 року, близько 23 години 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «BMW» моделі «525D», реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна в с. Нове Село, Виноградівського району в напрямку с. Руська Долина, Виноградівського району, де під час руху грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 2.10 Правил дорожнього руху України, а саме не врахував дорожню обстановку, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху внаслідок чого, біля будинку № 35 по вул. Центральна, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався з ним у попутному напрямку руху, на краю проїжджої частини дороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці дорожньо транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 06 серпня 2019 року, близько 23 години 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «BMW» моделі «525D», реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна в с. Нове Село, Виноградівського району в напрямку с. Руська Долина, Виноградівського району, де під час руху грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 2.10 Правил дорожнього руху України, а саме не врахував дорожню обстановку, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху внаслідок чого, біля будинку № 35 по вул. Центральна, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався з ним у попутному напрямку руху, на краю проїжджої частини дороги, і з місця дорожньо-транспортної пригоди зник, чим сам поставив потерпілого ОСОБА_7 , в небезпечний для життя стан, не вжив заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого ОСОБА_7 , а саме не доставив до медичного закладу для надання першої необхідної кваліфікованої медичної допомоги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці дорожньо транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, якщо той, хто залишив без допомоги мав змогу надати їй допомогу сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, якщо вони спричинили смерть особи.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Осій Іршавського району, мешк. АДРЕСА_1 , не судимий, не працюючий.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду дорожньо- транспортної пригоди, схемою до протоколу огляду місця дорожньо- транспортної пригоди, допитами потерпілого ОСОБА_8 , допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 а іншими матеріалами.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, - тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та ч. 3 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, якщо той, хто залишив без допомоги мав змогу надати їй допомогу сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, якщо вони спричинили смерть особи.

У відповідності до ст. 12 КК України дані кримінальні правопорушення відноситься до тяжкого злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 , вчинив тяжкі злочини, а тому існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Закарпатської області або ж за межі території України, як з метою переховування від органу досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадження, щоб останні змінили покази на його користь, які безпосередньо вплинуть на об`єктивне повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та призведуть до викривлення події, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із тримання під вартою.

Захисником подано письмове заперечення, згідно якого клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав:

- по-перше клопотання направлене слідчому судді Виноградівського районного суду, а в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявна державна установа Виноградівський районний суд Закарпатської області тобто слідчий направив своє клопотання до не існуючого суду;

- по-друге : підставою застосування запобіжного заходу є обгрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику(ризиків), перелік яких встановлено пп. 1-5 ч. 1 ст. 177КПК, яка не підлягає розширеному тл умаленню;.

По-третє слідчий в клопотанні про обрання запобіжного заходу погодженого з ироркурором в аб.2 ст.4 вказав, що вина підозрюваного ОСОБА_6 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами вже фактично визнав його винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.2 ст.286 та ч.3 ст. 135 КК чим гурбо порушив презумпцію невинуватості, викладену в ст. 62, ч.3 ст. 129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7. ст.17 КПК України.

По-четверте: в аб.8 ст.3 даного клопотання вказано »Вищевказані обставини підтверджуються протоколом огляду місця дорожньо-трапспортної пригоди від 05.1 1.2018. схемою до даного протоколу та фото-таблицею, а також показами потерпілого ОСОБА_12 (чоловік загиблої), який був безпосереднім очевидцем виїцевказаних подій.

Під час проведення досудового розслідування, участі у слідчих діях та судовому засіданні ОСОБА_6 жодним чином не вживав ніяких заходів, щоб переховуватись від слідства. В клопотанні слідчого відсутні будь-які обґрунтування щодо намірів чи реальних дій ОСОБА_6 , які були б спрямовані на переховування від органів слідства:

- знищити,сховати або спотворювати будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчого відсутнє обгрунтування чи докази того, що ОСОБА_6 намагався чи знищив речі або документи, які мають значення у кримінальному провадженні, навпаки він добровільно видав автомобіль, яким допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий в клопотанні не зазначив жодного обґрунтування можливості ОСОБА_6 впливати на учасників кримінального провадження. Щодо впливів на свідків, то ОСОБА_6 та взагалі сторона захисту за виключенням матеріалів клопотання не ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, зокрема в частині протоколів допитів свідків, у зв`язку з чим навіть припущення можливого впливу не має сенсу;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин.

В клопотанні не вказано інших обставин чи ризиків, яким мав на меті запобігти слідчий та прокурор звертаючись до суду з даним клопотанням щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється.

ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення не може.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинене підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обгрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинене кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим.

У матеріалах клопотання відсутні докази обгрунтованої підозри про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.286 та ч.3 ст.135 КК України, за виключенням показань підозрюваного та виданого ним добровільно автомобіля.

2) тяжкість покарання,що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Попередня кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_6 , встановлена ч.2 ст.286 та ч.3 ст.135 КК України, за санкцією яких визначено, що це тяжкі злочини.

Кваліфікація підозри за ст.ст. 286, 135 КК України визначається слідчим самостійно та може в подальшому змінюватись, а слідчий суддя повинен перевірити правильність кваліфікації;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватись) підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчим взагалі не перевірено стан здоров`я підозрюваного.

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання в тому числі наявності в нього родини та утриманців.

ОСОБА_6 проживає в АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дочок.

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання

6) репутація підозрюваного, обвинуваченого.

ОСОБА_6 характеризується по місцю проживання позитивно, не перебуває на обліку в лікаря-нарколога та лікаря- психіатра.

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого

ОСОБА_6 , має власний будинок.

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше.

У ОСОБА_6 відсутні судимості та раніше до нього не застосовувались запобіжні заходи.

9) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Таких даних у матеріалах не має.

10) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу,в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ОСОБА_6 має намір відшкодовувати заподіяну шкоду родичам потерпілого.

Окрім того у відповідності до вимог вищенаведеного Листа вказано, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики зазначені у статті 177. При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів( правова позиція викладена у н.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»

Тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі (рішення у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року)

Крім того, як передбачено п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадії дізнання та досудового слідства» від 25 квітня 2003 року №10, обов`язковою умовою взяття під варту(виходячи з його правової природи) має бути обгрунтована впевненість судді у тому, що біль м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до вимог п.3.2. Рішення Конституційного Суду України №16- рп/2009 у справі №1-17/200930 в якому зазначено,що: «до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за забезпеченням дотримання законності в діяльності правоохоронних органів в період досудового слідства. Метою судового контролю с своєчасне забезпечення захисту та охорони прав та свобод людини та громадянина».

Конституційний Суд України у рішенні №7-р/2019 в справі №3- 68/2018(3846/17.2452/18.3657/18,347/19) від 25.06.2019 визнав неконституційним положення ч.5 ст. 176 К1ГК України та вказав, що «Обмеження конституційних прав на свободу та особисту недоторканість має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду».

Також у рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3- рп/2003 справа №1-12/2003 зазначено «Правосуддя за своєю сутністю визначається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

На підставі викладеного просить у задоволенні клопотання відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали.

Зокрема прокурор зазначив, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється за ч.2 ст. 286 та ч.3 ст. 135 КК України. Після наїзду на велосипедиста з місця події зник. Очевидці події, які їхали за ним позаду переслідували його та намагалися наздогнати, однак йому вдалося скритися. Саме ці очевидці повідомили правоохоронні органи. Натомість ОСОБА_6 прибувши до с.Ільниця транспортний засіб залишив в гаражному приміщенні знайомих з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Підозрюваний у судовому засіданні показав, що вину визнає частково. Дійсно він вночі здійснив наїзд на велосипедиста. Після цього деякий час проїхав на нейтральній передачі і у дзеркало побачив, що біля потерпілого загальмували автомобілі. Він злякався і продовжив їхати. Після помітив, що один автомобіль почав їхати за ним і він з метою уникнення викриття заїхав в темну вулицю, перечекав деякий час і пересвідчившись у безпечності поїхав в напрямку с.Ільниця. По прибуттю зателефонував дружині, щоб та попросила у знайомих ключ, щоб залишити пошкоджений автомобіль у гаражі знайомих. Визнає, що вказані дії робив з метою уникнення відповідальності.

Наразі усвідомив, що вчинив неправильно. Наміру скриватися від слідства та суду не має. Є утриманцем родини. Його дружина хвора та ще має двох дітей. Наразі працює вдома на будівництві. Просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник щодо клопотання заперечив та зазначив, що підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки клопотання є безпідставним, підозра необґрунтована, ризики наведені формально, жодними доказами не підтверджені. Підтримав доводи подані в запереченні та просив обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого, які клопотання підтримали, підозрюваного та захисника, які просили у задоволенні клопотання відмовити, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя констатує, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 та ч.3 ст.135 КК України.

Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яка 07.08.2019 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена та наданими прокурором доказами: протоколами огляду місця події, протоколом допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протколом допиту потерпілого ОСОБА_8 .

Слідчий суддя також визнає доведеним обставинами про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, учинити інше кримінальне правопорушення.

Подані захисником письмові заперечення та зазначені у судовому засіданні даних висновків на спростовують.

Судом відхиляється доводи про те, що клопотання подане до неналежного чи неіснуючого суду, як вказано захисником через їх очевидну помилковість.

Обгрунтованість підозри доведено.

Заслуговують на увагу доводи захисника про передчасність формулювання винності особи та абзацу, що не має відношення до справи в частині допиту потерпілого ОСОБА_16 , що є очевидною опискою, однак такі недоліки висновку суду про обґрунтованість клопотання не спростовують.

Судом приймається до уваги, що підозрюваний позитивно характеризується, одружений має на утриманні двох малолітніх дітей, відтак має стійкі соціальні зв`язки, вчиняє дії до відшкодування матеріальної шкоди. Є єдиним утриманцем родини, дружина важко хворіє.

Однак разом з тим, судом приймається уваги і поведінка підозрюваного безпосередньо після вчинення ДТП, зокрема він покинув місце ДТП, скривався від переслідування, вживав дії до переховування автомобіля, а надав автомобіль для огляду тільки після фактичного викриття.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею також враховується тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_17 : відповідно до ст. 12 КК України підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 років, тобто у вчиненні двох тяжких злочинів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02. 2006, №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоровя підозрюваного; міцність соціальних звязків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

З врахуванням обставин провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Зокрема, слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень.

За таких обставин, слідчий-суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити йому розмір застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані які вказують на те, що у цьому кримінальному провадженні відносно підозрюваного запобіжний захід не обирався і такий не порушувався, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства і вважає доцільним визначити заставу, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставин, правові підстави для визначення підозрюваному застави у мінімальному розмірі відсутні, оскільки такий розмір не зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Осій Іршавського район, мешк. АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 09.08.2019 року і до 07.10.2019 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 120 420 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 07.10.2019 року.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу слідчого, прокурора, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 07.10.2019 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1