Справа № 522/8051/18
Провадження 1-кп/522/50/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000326 від 08 лютого 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоградівка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.09.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч. 3, 15 ч. 3, 185 ч. 3, 358 ч. 3, 4, 70 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 04.02.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси, за ст. 358 ч. 1, 4, 70 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 16.07.2019 році Овідіопольським районним судом Одеської області, за ст. 396 ч. 1, ст. 309 ч. 2, 70 КК України, до 3 років 8 місяців позбавлення волі,
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На початку лютого 2017 року, більш точної дати та часу не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний намір щодо таємного викрадення побутової техніки та предметів побуту з житлових квартир, які надавались у тимчасову оренду.

Так, 06.02.2017 року ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, тимчасово орендував квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 .

В період часу з 06.02.2017 року по 07.02.2017 року, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав з квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , належне останній майно, а саме: двох-камфорну газову плиту, торгову марку не встановлено, вартістю 8000 гривень; пральну машину, торгову марку не встановлено, вартістю 6000 гривень; телевізор торгової марки «Samsung», вартістю 3500 гривень; кухонну мийку з приставкою, вартістю 4500 гривень; рукомийник, вартістю 1500 гривень; утюг, торгову марку не встановлено, вартістю 2500 гривень; фен, торгову марку не встановлено, вартістю 1200 гривень; світильник, вартістю 800 гривень; ковдру білого кольору, вартістю 500 гривень; дві подушки, вартістю 250 гривень за кожну; покривало зеленого кольору, вартістю 500 гривень; комплект постільної білизни, вартістю 500 гривень, а всього майна на загальну суму 30000 гривень.

Після чого покинув місце скоєного ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій матеріальний збиток у вказаному розмірі.

На початку липня 2017 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи на території Приморського району м. Одеси, більш точного місця не встановлено, знайшов паспорт громадянина республіки Білорусь, серії: НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, з метою використання знайденого паспорту громадянина республіки Білорусь у власних цілях, ОСОБА_4 , відклеїв у паспорті громадянина республіки Білорусь, серії: НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фотографію ОСОБА_7 та за допомогою клею вклеїв у вказаному паспорті громадянина республіки Білорусь свою фотографію.

Згідно висновку експерта № 394-П від 16.11.2017 року у паспорті громадянина республіки Білорусь, серії: НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводилася заміна первісного фотознімку власника, розташованого на першій сторінці, на наявний.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме побутової техніки та предметів побуту з житлових квартир, які надавались у тимчасову оренду, 05.07.2017 року, ОСОБА_4 тимчасово орендував квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 .

З метою неможливості встановлення особи, яка таємно викрала чуже майно з орендованої квартири, ОСОБА_4 надав ОСОБА_8 ксерокопію паспорту громадянина республіки Білорусь, серії: НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з фотознімком свого обличчя.

Далі, в період часу з 05.07.2017 року по 06.07.2017 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав з квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 , належне останньому майно, а саме: телевізор торгової марки «Samsung», вартістю 3500 гривень; двох-камфорну газову плиту, торгову марку не встановлено, вартістю 8000 гривень; витяжку, торгову марку не встановлено, вартістю 1500 гривень; роутер торгової марки «Tp-Link», вартістю 1000 гривень; електро-чайник, торгову марку не встановлено, вартістю 750 гривень; утюг, торгову марку не встановлено, вартістю 1500 гривень; фен, торгову марку не встановлено, вартістю 250 гривень; пилосос, торгову марку не встановлено, вартістю 2500 гривень; набір постільної білизни, вартістю 1000 гривень, а всього майна на загальну суму 20000 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце скоєного ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому матеріальний збиток.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує:

- за ч. 3 ст. 358 КК України за ознаками: підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, що надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно;

- за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , провину в інкримінованому йому злочинах, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладеного в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочинах, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 185 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні вказаних злочинів повністю доведена.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, що надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 ч. 3 КК України, та діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у житло, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 3 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів (які відповідно до ст. 12 КК України є середньої тяжкості та тяжкими злочинами), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує визнання обвинуваченим вини та щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком вироком від 16.07.2019 р. Овідіопольського районного суду Одеської області за ст.ст. 396 ч. 1, 309 ч. 2, 70 КК України.

Цивільний позов, речові докази та процесуальні витрати по справі заявлені не були.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі обвинуваченому, суд вважає, що термін його попереднього ув`язнення, з 08 серпня 2017 року, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком вироком від 16.07.2019 р. Овідіопольського районного суду Одеської області за ст.ст. 396 ч. 1, 309 ч. 2, 70 КК України до позбавлення волі 3 роки 8 місяців, та остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 , рахувати з 08 серпня 2017 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 , термін його попереднього ув`язнення, з 08 серпня 2017 року, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

20.09.2019