печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , якай діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Амаркорд», на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві у кримінальному провадженні № 0001245 щодо нерозгляду клопотання від 05.09.2019 вх.№18253/01.2/2019,-

ВСТАНОВИВ:

16.09.2019 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , якай діє в інтересах ТОВ «Амаркорд», на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві у кримінальному провадженні № 0001245 щодо нерозгляду клопотання від 05.09.2019 вх.№18253/01.2/2019.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином. 07.10.2019 на адресу суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд скарги за його відсутності, в якій доводи, викладені в скарзі підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник ТУ ДБР, розташованого у м.Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Зокрема, такий строк визначений ст.220 КПК України, відповідно до якої, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин ? надсилається їй.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 05.09.2019 директором ТОВ «Амаркорд» ОСОБА_4 було подано клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0001245, яке зареєстровано під вх..№18253/01.2/2019.

Утім уповноважено особа ТУ ДБР, розташованого у м.Києві в установлений ст. 220 КПК України не розглянув клопотання від 05.09.2019 та фактично залишила вказане клопотання без розгляду, чим вчинив протиправну бездіяльність, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, і порушив вимоги ст. ст. 55, 56, 110, 220 КПК України.

Заявник до цього часу не отримав від уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Києві відповіді, встановленої чинним законодавством, щодо поданого клопотання від 05.09.2019.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин ? надсилається їй.

Згідно зі ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанови виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом. Постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

За приписами ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Під час підготовки до розгляду скарги та вирішення заявлених вимог, сторона обвинувачення не надала належних допустимих і достовірних доказів (постанови слідчого) про вирішення особою, якій доручено проведення досудового розслідування, заявленого заявником клопотання від 05.09.2019 року у спосіб та формі, встановленій ст.ст. 110, 220 КПК України.

Так, у п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl V. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Крім того, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Із змісту скарги адвоката ОСОБА_3 , вбачається, що клопотання від 05.09.2019 вх.№18253/01.2/2019 уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого в м.Києві у встановлений КПК України спосіб не було розглянуто, рішення по суті не винесено та не повідомлено заявника про результат його розгляду, з чого вбачається бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Києві у кримінальному провадженні № 0001245, яка полягає у не розгляді клопотання заявника.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги та відповідно зобов`язати уповноважених осіб, бездіяльність яких є предметом оскарження, розглянути відповідно до чинного законодавства клопотання ОСОБА_4 від 05.09.2019 вх.№18253/01.2/2019.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 24, 42, 36, 40, 46, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , якай діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Амаркорд», на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві у кримінальному провадженні № 0001245 щодо нерозгляду клопотання від 05.09.2019 вх.№18253/01.2/2019 задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві у кримінальному провадженні № 0001245 розглянути відповідно до вимог ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_4 від 05 вересня 2019 вх. № 18253/01.2/2019, про результати розгляду клопотання проінформувати ОСОБА_4 у формі та спосіб, встановлений вимогами ст.ст. 110, 220 Кримінального процесуального кодексу України, направивши відповідний процесуальний документ на адресу заявника.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1