Провадження № 11-кп/4820/574/19
Справа № 676/423/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000037, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 02 серпня 2019 року,

у с т а н о в и л а :
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 02 серпня 2019 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000037, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.3 ст.28, ч.1 ст.204, ч.3 ст.28, ч.2 ст.204, ч.3 ст.28, ч.3 ст.204 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в обвинувальному акті всупереч вимогам ст.291 КПК України фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення викладені неповно та суперечливо, чим порушуються права обвинувачених на захист.

Зокрема, при викладенні фактичних обставин та формулюванні обвинувачення за ч.3 ст.28, ч.1 ст.204, ч.3 ст.28, ч.2 ст.204, ч.3 ст.28, ч.3 ст.204 КК України не зазначено, яким саме чином були транспортовані підакцизні товари, коли, кому та як, не конкретизовано відносно яких видів алкогольних напоїв та якої кількості були вчинені такі дії. Крім того, не зазначено будь-якої інформації щодо виду підакцизних товарів орієнтовною кількістю 175,03 т, вартістю 3 029 045 грн. яким чином, коли та кому вони були транспортовані та збуті. При формулюванні обвинувачення зазначаються одні й ті ж самі дії, без конкретизації того, чи слід їх кваліфікувати за відповідною частиною ст.204 КК України як самостійні злочини, чи ні.
Також виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення містять посилання на вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих їм злочинів у співучасті з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що суперечить правовій позиції Верховного суду України, викладеній в Постанові ВСУ від 03.03.2016 року у справі №5-347кс15, положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці ЄСПЛ та загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини. Зазначення цих обставин у обвинувальному акті порушує права та свободи інших осіб, оскільки вироки відносно них судами не ухвалювались.
В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу суду та направити обвинувальний акт до того ж суду для проведення підготовчого судового засідання. Посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Уважав, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, а суд, повертаючи обвинувальний акт, дійшов безпідставних висновків про те, що обвинувачення є неконкретним, вдався до оцінки та аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення, що є неприпустимим під час підготовчого засідання.

Зазначав, що в обвинувальному акті відповідно до вимог ст.291 КПК України викладено фактичні обставини , які прокурор уважає установленими та їх правову кваліфікацію.

Зокрема, обставини збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв описані так як вони встановлені слідством, і саме вичерпанням процесуальних можливостей їх встановлення пояснюється не відображення обставин транспортування та збуту всього об`єму алкогольних напоїв, а лише їх частини.

На переконання прокурора, детально описані обставини вчинення злочину кожним обвинуваченим, а повторення формулювання обвинувачення за різними злочинами тих чи інших частин їх вчинення зумовлено тим, що ці повторювальні обставини утворюють об`єктивну сторону кожного з інкримінованих злочинів, тобто має місце ідеальна сукупність злочинів.

Звертав увагу суду на те, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому законом і таке твердження прокурор повинен довести в суді, тобто воно не є юридично визнаним фактом. Відтак, наявність кількох кримінальних проваджень щодо співучасників одного злочину є підставою для об`єднання кримінальних проваджень в одне, що у подальшому виключить навіть теоретичну можливість порушення прав осіб, які не є обвинуваченими саме у даному кримінальному провадженні, однак визнані як співучасники.

Ураховуючи наведене, уважав, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України та зазначив, що такої самої думки притримуються обвинувачені та їх захисники.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та узагальнених доводів апеляційної скарги; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; захисника ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які не заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені у ст.291 КПК України. Згідно з приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) цього закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона), форму вини, мотив та мету вчинення правопорушення, та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Також формулювання обвинувачення має бути викладене так, щоб чітко були зазначені основні обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному процесі, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення.

Проте, формулюючи обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , слідчим ці вимоги були порушені.

Так, місцевий суд дійшов переконливого висновку про те, що при викладенні фактичних обставин та формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за ч.3 ст.28, ч.1 ст.204, ч.3 ст.28, ч.2 ст.204, ч.3 ст.28, ч.3 ст.204 КК України не зазначено, яким саме чином були транспортовані підакцизні товари, коли, кому та як, не конкретизовано відносно яких видів алкогольних напоїв та якої кількості були вчинені такі дії. Крім того, не зазначено будь-якої інформації щодо виду підакцизних товарів орієнтовною кількістю 175,03 т, вартістю 3 029 045 грн. яким чином, коли та кому вони були транспортовані та збуті. При формулюванні обвинувачення зазначено одні й ті ж самі дії, без конкретизації того, чи слід їх кваліфікувати за відповідною частиною ст.204 КК України як самостійні злочини, чи ні.
Доводи ж апеляційної скарги прокурора про те, що обставини збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв описані так, як вони встановлені слідством, і саме вичерпанням процесуальних можливостей їх встановлення пояснюється не відображення обставин транспортування та збуту всього об`єму алкогольних напоїв, а лише їх частини, на увагу не заслуговують на увагу, оскільки такий виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення порушує право обвинувачених на захист.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що посилання в обвинувальному акті на вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих їм злочинів у співучасті з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суперечить правовій позиції Верховного суду України, викладеній в Постанові ВСУ від 03.03.2016 року у справі №5-347кс15, положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці ЄСПЛ та загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Як установлено, обвинувальні вироки відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прізвища яких зазначенні в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як співучасників вчинених злочинів судами не ухвалювалися, кримінальні провадження щодо них перебувають на стадії судового розгляду.
Відтак, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обставини, які стосуються інших осіб, не можуть вважатися встановленими щодо цих осіб і потребують окремого дослідження при розгляді справи відносно останніх, а тому зазначений обвинувальний акт суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства та порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
Оскільки зазначені недоліки обвинувального висновку порушують не лише вимоги ст.291 КПК України, а й фактично право на захист обвинувачених та інших осіб, яке є важливою гарантією забезпечення реалізації особою права на справедливий судовий розгляд, повернення обвинувального ату прокурору з наведених в ухвалі місцевого суду підстав слід визнати обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 02 серпня 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000037, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.3 ст.28, ч.1 ст.204, ч.3 ст.28, ч.2 ст.204, ч.3 ст.28, ч.3 ст.204 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: