Справа № 643/8438/19
Провадження № 1-кс/643/3313/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2019 року м.Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Московського районного суду м. Харкова клопотання слідчого в кримінальному провадження № 0002581 від 20.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, про арешт майна,

встановив:

29 травня 2019 року до Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися..

Розгляд клопотання проведено у відсутність слідчого, оскільки будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду клопотання, останній до суду не прибув, про поважність причин неявки не повідомив. Згідно ч.1 ст.172 КПК України неприбуття особи, яка подала клопотання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалося.

Вивченням клопотання із долученими до нього додатками встановлено, що Місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0002581 від 20.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Встановлено, зокрема, що до ЧЧ Московського ВП надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом намагається заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що у неї була рідна племінниця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 на момент смерті. Вона була донькою її рідної сестри ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших, будь-яких родичів в Україні немає. У ОСОБА_4 є син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає зараз в Прибалтиці. У нього з собою є оригінали документів на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: рішення від 16.05.2006 №125-11 «Про зміну договору найму житлового приміщення», свідоцтво про право власності на житло від 17.07.2006 реєстраційний номер № НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_3 , є власником вищевказаної квартири.

12.06.2018 року сусідка з першого поверху викликала швидку, так як у племінниці був напад, і вона надійшла в цей же день в Харківську обласну клінічну психіатричну лікарню №3. 02.07.2018 року вона померла.

Приблизно два місяці тому їй повідомили сусіди, що був зламаний замок в квартиру, і перевернуті всі речі в квартирі. Хто це зробив, невідомо, після чого вона поміняла і поставила нові металеві двері. Приблизно через чотири дні вона приїхала знову и побачила, що замки вхідних дверей поміняні. Вона неодноразово, змінювала замки вхідних дверей, але невідомі люди міняли їх знову. Вона попередила сусідів по під`їзду, що якщо раптом хтось прийде, щоб вони про це повідомили. Приблизно в 10 числах травня, з ОСОБА_7 зв`язалися люди сусіди і повідомили, що приходили люди, дізнавалися за квартиру, які хотіли її придбати за 14000,00 доларів США. Він з ними зустрівся і вони в ході розмови показали документи на зазначену квартиру, які мали явні ознаки підробки, а саме свідоцтво про право власності, при цьому показали, швидше за все, оригінальний паспорт ОСОБА_8 при тому, що вона насправді мертва. Фотографія в паспорті була її, так само була довіреність 19.02.2019 року нібито виписана від померлої ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 завірена нотаріусом ОСОБА_11 ..

На підставі вищевикладеного обставини вказують на те, що невстановлені особи на підставі підроблених документів намагаються заволодіти квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки прав власності нерухомого майна, в реєстрі власника не зареєстровано.

Сторона обвинувачення вбачає в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та має підстави

для накладення арешту на квартири шляхом заборони будь-яким особам здійснювати їх відчуження, оскільки здійснюється відчуження такого майна третім особам, та за відсутності арешту, існує висока ймовірність відчуження квартир третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим належному власнику буде суттєво ускладнено можливість захисту порушеного права власності.

Відповідна квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом: скоєного злочину, що набутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та на неї може бути накладений арешт згідно ч.3 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України. У зв`язку з цим, необхідно виключити можливість протиправного розпорядження вказаним об`єктом нерухомості та забезпечити можливість захисту порушеного права власності.

Згідно статей 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог КПК України, арешт може бути накладено на майно третьої особи з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе, зокрема до передачі майна.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони відчуження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості передачі майна.

Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження та не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Керуючись статтями 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1