ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/321/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2019 року залишено без задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погодженого прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на два місяці, тобто до 20 травня 2019 року.
Покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки: не залишати цілодобово місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду; з`являтися до органів досудового слідства і суду, за першим викликом, у призначений час; утриматися від спілкування зі свідками, підозрюваними в даному кримінальному провадженні.
Визначено строк дії вказаної ухвали до 20 травня 2019 року.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне, в порушення вимог ст.25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зберігання з метою подальшого збуту психотропної речовини за попередньою змовою з невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами діючи умисно, при невстановлених слідством обставинах та у не встановлений час з метою збуту незаконно придбала психотропну речовину - метамфітамін, яку зберігала з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

27.02.2019 року о 15:40 год. ОСОБА_8 знаходячись біля Центральної прохідної ПАТ «Мотор Січ», за адресою: м. Запоріжжя пр. Моторобудівників, 15, збула залученій до проведення оперативної закупки ОСОБА_10 , один полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 7-386 від 04.03.2019, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, масою 0,3947 г., в перерахунку на основу.

Таким чином, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами незаконно збула зазначену психотропну речовину ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання та збут психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне, в порушення вимог ст.25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зберігання з метою подальшого збуту психотропної речовини, за попередньою змовою з невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами, діючи умисно, повторно при невстановлених слідством обставинах та у не встановлений час з метою збуту незаконно придбала психотропну речовину - метамфітамін, а у подальшому зберігала її при собі з метою збуту.

Так, 19.03.2019 року, в період часу з 10:05 години до 11:03 години під час огляду місця події у приміщенні кімнати особистого огляду центральної прохідної АТ «Мотор Січ», у сумці ОСОБА_8 виявлено та вилучено один поліетиленовий крафт-пакет з порошковидною речовиною рожевого кольору, загальною вагою 0,64 гр., яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №7-497 від 20.03.2018, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено метамфітамін, масою 0,091 г.

Таким чином, у вказаному крафт-пакеті знаходиться психотропна речовина, обіг якої обмежено - метамфітамін, який ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами зберігала при собі.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне зберігання психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, але не доведено що до підозрюваної не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання цим ризикам. В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 стороною захисту надано достатньо доводів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначено у клопотанні слідчим та наведено прокурором у судовому засіданні.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Вважає, що слідчим суддею не надано належну оцінку тому, що підозрюваній повідомлено про підозру у вчиненні декількох тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Крім того, у вказаному кримінальному провадженні затримано та повідомлено про підозру ще 4 особам, один з яких є чоловіком підозрюваної. Під час розгляду клопотання наголошувалось на тому, що ОСОБА_8 вчинила інкриміновані їй злочини за попередньою змовою з невстановленими особами, а тому застосування будь-якого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належну процесуальну поведінку, оскільки підозрювана зможе інформувати всіх невстановлених співучасників вказаних злочинів про хід розслідування. Приймаючи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, відсутність у ОСОБА_8 стійких соціальних зв`язків, є достатньою підставою вважати, що перебуваючи на свободі, підозрювана може вчинити спроби переховуватись від органу розслідування, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим способом. Вказані обставини мають ґрунтовне значення та є достатнім обґрунтуванням для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; підозрювану та її захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної для запобігання ризикам передбаченим п.п.1, 2, 3 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке їй загрожує, даних про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працює, що свідчить про міцність її соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування та відсутність відомостей про намір підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваною кримінального правопорушення, та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних, щодо особи підозрюваній, яка раніше не судима, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, погоджується з можливістю існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленому ризику.

Що стосується існування ризиків, передбаченого п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості знищення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконного впливу на свідків, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених ризиків, що підозрювана здійснювала спроби знищити будь-які речі чи документи та впливу на свідків.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрювана після застосування запобіжного заходу порушувала його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушувала і дотримувалась покладених на неї обов`язків, прибула в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погодженого прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та до останньої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на два місяці, тобто до 20 травня 2019 року, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4