Справа № 526/1218/19
Провадження № 1-кп/526/163/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 0000047 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта вища, розлученої, працює Петрівсько-Роменська сільська рада Гадяцького району Полтавської області, адміністратор,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -
в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 16 листопада 2010 року на першій сесії шостого скликання Ручківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області обрана секретарем Ручківської сільської ради та секретарем виконавчого комітету Ручківської сільської ради.

Згідно посадової інструкції секретаря сільської ради та секретаря виконавчого комітету Ручківської сільської ради, затвердженої рішенням сесії Ручківської сільської ради 16.11.2010 секретар сільської ради відноситься до 5-ї категорії посадових осіб місцевого самоврядування. Секретар сільської ради за рішенням ради одночасно здійснює повноваження секретаря виконавчого комітету сільської ради. До основних повноважень та функціональних обов`язків секретаря сільської ради та виконавчого комітету входить: скликання сесії сільської ради; ведення засідання ради та підписання її рішень; здійснення повноважень сільського голови у випадках, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»; планування роботи ради та виконкому; складання та засвідчення нотаріальних дій; складання протоколів про адміністративні правопорушення та інше.

Відповідно до розпорядження Ручківського сільського голови ОСОБА_5 №15 від 04.01.2013 ОСОБА_4 призначено відповідальною за вчинення нотаріальних дій на території Ручківської сільської ради.

Так, на підставі п.1.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого 11.11.2011 №3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 - перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено ст. 37 Закону України «Про нотаріат».

Згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» - посадові особи органів місцевого самоврядування посвідчують заповіти. Згідно вимог Розділу 3 п.1, п.п.1.1, 1.4, 1.6 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування - при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг цивільної дієздатності. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складання заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем.

Стаття 43 Закону України "Про нотаріат" вимагає при вчиненні нотаріальних дій встановлювати особу громадянина, котрий особисто звернувся за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи вказаного громадянина. Не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

Пунктом 1.10. розділу III "Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування" передбачено, що відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі".

Так, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, а також, користуючись правом вчинення нотаріальних дій, секретар сільської ради та виконавчого комітету Ручківської сільської ради ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, використовуючи своє службове становище в інтересах третіх осіб, а саме, в інтересах співмешканця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні Ручківської сільської ради за допомогою технічних засобів (комп`ютера) склала та посвідчила завідомо неправдивий офіційний документ - заповіт від імені ОСОБА_7 про розпорядження на випадок смерті всім належним йому майном на користь його брата ОСОБА_6 , який зареєструвала в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій по Ручківській сільській раді за №199, а потім 14.07.2017 зареєструвала заповіт у Полтавській філії державного підприємства «Національні інформаційні системи».

При цьому, ОСОБА_4 шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей щодо дати складання заповіту, достовірно знаючи про те, що особою заповідача не являється ОСОБА_7 , оскільки відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №1969 від 31.10.2018, підпис у заповіті виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою, внесла завідомо неправдиві відомості про те, що заповіт підписаний у її присутності заповідачем ОСОБА_7 , а особа заповідача нею встановлена і перевірена.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №669 від 17.05.2019, підпис у графі: «Секретар виконкому ОСОБА_4 » заповіту ОСОБА_7 від 25.12.2013, посвідчений Ручківською сільською радою Галицького району та зареєстрований в реєстрі за №199, виконаний ОСОБА_4 .

Таким чином, своїми умисними діями, спрямованими на складання, видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, ОСОБА_4 вчинила службове підроблення, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні злочину у повному обсязі та заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Клопотання мотивує тим, що з дня вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення минули строки, а саме понад три роки.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій до ОСОБА_4 не має.

Прокурор проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України не заперечувала.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Санкцією ч. 1 ст. 366 КК України передбачено покарання у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, будь-яких підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, судом не встановлено.

Суд, враховуючи, що на час розгляду кримінального провадження, минуло понад три роки, тобто закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності, тому клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Питання витрат, понесених на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні, підлягає вирішенню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Згідно довідок Полтавського НДЕКЦ МВС України, витрати на проведення експертиз, у даному кримінальному провадженні, складають 7200 грн 24 коп., які, як було встановлено судом не відшкодовані, а тому підлягають до стягнення з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання речових доказів підлягає вирішенню, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Кримінальне провадження № 0000047 від 08 травня 2018 року, щодо ОСОБА_4 за ч.1 ст. 366 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 7200 грн 24 коп.

Речовий доказ: оригінал заповіту від 25.12.2013 залишити в матеріалах кримінального провадження, як доказ.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1