ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2907/19 Справа № 204/6473/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що згідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_7 має одне заохочення у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці від 09 вересня 2019 року. В той же час засуджений має чотири стягнення, які погашені за плином часу, два з яких за виявлення в стані алкогольного сп`яніння, одне за порушення локалізації та одне за виготовлення та зберігання спиртовмісної речовини. При цьому останнє стягнення було у вигляді суворої догани було накладено на ОСОБА_7 11 липня 2018 року за виготовлення та зберігання спиртовмісної речовини.
Крім того, матеріали справи містять висновок по факту порушення режиму утримання з боку засудженого ОСОБА_7 від 12 січня 2019 року, на підставі чого 21 лютого 2019 року на засудженого було накладено стягнення у вигляді попередження. Більш того, матеріали справи містять постанову № 70 про поміщення засудженого ОСОБА_7 в дисциплінарний ізолятор за перебування на своєму робочому місці в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_7 під час тримання під вартою у Дніпровській УВП № 4 порушень вимог утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 31 березня 2017 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується негативно. Не завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, мав 4 дисциплінарні стягнення, які погашені за плином часу, для стимулювання у засудженого правослухняної поведінки, а також сумлінне відношення до праці було застосовано захід заохочення у вигляді подяки.
Суд також звертає увагу, що згідно пояснень представника установи в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, однак, згідно загальної характеристики останній характеризується негативно, при цьому не виявляє щирого каяття у скоєному злочині.
Окрім цього, матеріали особової справи містять витяг з протоколу засідання комісії Дніпровської УВП № 4 від 14 листопада 2018 року, згідно якого ОСОБА_7 було відмовлено в направленні до суду матеріалів на предмет застосування до нього ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. Також матеріали особової справи містять витяг з протоколу засідання комісії Дніпровської УВП № 4 від 30 серпня 2019 року, згідно якого ОСОБА_7 було відмовлено в направленні до суду матеріалів на предмет застосування до нього ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час звернення до суду про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання він вже відбув більше трьох років і 9 місяців, що є більшим половини призначеного строку покарання. У скоєному злочині він зізнався і розкаюється. Зазначає, що хоче повернутися додому та виховувати доньку і забезпечувати сім`ю, працюючи сумлінно, тому і пішов працювати в установі виконання покарань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Обґрунтованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. З оскарженої ухвали вбачається, що всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обґрунтована та не вмотивована.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції вірно зазначив, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відсутні.
З таким висновком суду погоджується й колегія суддів та вважає, що вищенаведене свідчить про не готовність ОСОБА_7 до самокерованої правослухняної поведінки, а отже подання про умовно-дострокове звільнення засудженого наразі є передчасним.
Дослідженням матеріалів встановлено, що вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вироком Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року в частині призначення покарання залишений без змін. Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 07 квітня 2016 року по 21 березня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення умисних злочинів середньої тяжкості, початок строку покарання: 07.04.2016 року, кінець строку: 23.04.2020 року, на даний час відбув більше половини покарання і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Згідно наявної у матеріалах характеристики, засуджений ОСОБА_7 під час тримання під вартою у Дніпровській УВП № 4 порушень вимог утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 31 березня 2017 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується негативно. Не завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, мав 4 дисциплінарні стягнення, які погашені за плином часу, для стимулювання у

засудженого правослухняної поведінки, а також сумлінне відношення до праці було застосовано захід заохочення у вигляді подяки.
Також під час апеляційного розгляду були досліджені матеріали особової справи ОСОБА_7 , в якій міститься й витяг з протоколу засідання комісії Дніпровської УВП № 4 від 14 листопада 2018 року, згідно якого ОСОБА_7 було відмовлено в направленні до суду матеріалів на предмет застосування до нього ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення, і витяг з протоколу засідання комісії Дніпровської УВП № 4 від 30 серпня 2019 року, згідно якого ОСОБА_7 було відмовлено в направленні до суду матеріалів на предмет застосування до нього ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що посилання апелянта на те, що він виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання останнього, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані. У зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст., 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4