Справа № 461/3890/19
провадження 1-кс/462/2666/19
У Х В А Л А

09 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 06.11.2019 року подав до суду заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 в якій вказав, що слідчий суддя ОСОБА_4 перебуває у дружніх відносинах із суддею ОСОБА_5 і на його переконання прийме завідомо неправосудне рішення на користь судді ОСОБА_6 , а тому довіри до судді ОСОБА_4 у нього не має.

У судове засідання заявник повторно не з`явився, причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Неприбуття заявника не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Вивчивши матеріали заяви про відвід, суд приходить до переконання, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивований.

Статтею ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Відтак суд, який розглядає справу має бути безстороннім і незалежним за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
В обґрунтування своєї заяви про відвід слідчого судді заявник не навів належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді, що передбачені нормами КПК України, подана заява не містить належних обґрунтувань та мотивів відводу.

Заявник вказав на дружні відносини слідчого судді ОСОБА_4 та судді ОСОБА_5 , що свідчить на його думку про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 .

Однак, суд приходить до переконання, що такі доводи ОСОБА_3 є безпідставні, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України).

Не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками (ст. 10 КПК України КПК України рівність перед законом і судом).

Будь-які обставини, які б свідчили про заінтересованість чи необ`єктивність слідчого судді ОСОБА_4 , його безсторонність при розгляді скарги ОСОБА_3 , що відповідно до вимог ст. 75,76, 77 КПК України є підставами для відводу - відсутні.

Відтак, оскільки судом не встановлено та заявником не наведено жодних підстав відводу, передбачених ст. 75,76 КПК України, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 370, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: