УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 296/4346/16-к

провадження № 51 - 5716 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року,
встановив:
За вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2019 року ОСОБА_4 виправдано за ч. 3 ст. 187 КК в зв`язку із відсутністю доказів, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного їй майна.

Зараховано у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 05 лютого 2016 року по 22 лютого 2016 року та з 04 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч. 5 КК (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII).

Цим вироком також засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Речові докази по справі передано потерпілим за належністю.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 10 тис. грн. моральної шкоди в солідарному порядку.
Стягнуто із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 по 1617 грн. 26 коп. з кожного процесуальних витрат.
Автомобіль марки «Ніссан Мікра» д.н.з. НОМЕР_1 звернуто на користь держави.
Житомирський апеляційний суд ухвалою від 02 жовтня 2019 року вирок місцевого суду в частині виправдання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 187 КК скасував та призначив в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції.
Вирок місцевого суду змінив, виключив з вступної частини вказаного суду щодо ОСОБА_5 вказівку про обвинувачення його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного засудженій покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та її особі внаслідок суворості просить призначити більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджена ОСОБА_4 , посилаючись на незаконність, на її думку, вироку місцевого та ухвалу апеляційного судів, наводить доводи, які фактично зводяться до її незгоди з наданою судами оцінкою доказам, заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також засуджена, указуючи на допущені, на її думку, судами першої і апеляційної інстанцій істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтовує, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 412, цього Кодексу.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також ст. 414 КПК визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Засуджена не навела доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного їй покарання, з огляду на тяжкість вчиненого нею злочину, обставинами його скоєння та даними про її особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.

Крім того, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак викладені засудженою у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті.
Таким чином, прохання засудженої до суду касаційної інстанції про призначення більш м`якого покарання не пов`язаного з позбавленням волі є не коректним та не відповідає вимогам ст. 436 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3