Справа №478/882/19 пров. №1-в/478/188/2019
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
20 червня 2019 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК №93 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, засудженого 18.04.2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, початок строку: 18.04.2018 року; кінець строку: 22.11.2020 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
04 червня 2019 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на те, що прибувши до Казанківської ВК №93 працевлаштований до промислової зони, відбуваючи призначене судом покарання встановлений режим утримання не порушує, має тяжкі захворювання та двох неповнолітніх дітей вважає, що своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Вислухав пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.04.2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 18.08.2018 року, за період відбуття покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Згідно довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 14.06.2019 року засуджений ОСОБА_5 має від адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» два заохочення: подяки (від 22.10.2018 року та від 21.01.2019 року) та має одне стягнення: 14 діб ДІЗО за вилучену одну літру браги (від 26.04.2019 року), яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку.
З витягу з протоколу №13 від 24.05.2019 року засідання адміністративної комісії Казанківської ВК №93 з питань застосування до засуджених заохочувальних норм, встановлення адміністративного нагляду вбачається, що комісією прийнято рішення про відмову засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів свого виправлення, а саме не здатний до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 14.06.2019 року, засуджений ОСОБА_5 прибувши 18.08.2018 року до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №8 та працевлаштований каменотесом з ручної обробки граніту до промислової зони установи виконання покарань, до роботи ставиться добре за що має заохочення, не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, за що має одне заохочення. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Встановлений режим утримання порушує, за що має стягнення, яке на даний час не погашене. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою. У відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. У колективі засуджених не скритний, не брехливий, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості. За характером: не конфліктний, цілеспрямований, спокійний, врівноважений. Рівень розвитку інтелекту відповідає отриманій освіті. Зв`язки з родичами підтримує шляхом листування та отриманням посилок. Зовні не завжди охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації, намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.
На підставі викладеного вбачається, що засуджений ОСОБА_5 фактично своєю поведінкою не довів того, що став на шлях виправлення, що судом не може бути розцінене як те, що він твердо став на шлях виправлення.
Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд
П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя