Пр-ня по справі № 1кп/521/114/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника, адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балти, Одеської області, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого інспектором відділу ювенальної превенції Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи інспектором ювенальної превенції Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, знаходячись за місцем спільного проживання у квартирі АДРЕСА_3 , 24 липня 2016 року приблизно о 05 годині 30 хвилин, ініціював конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , який переріс у побутову сварку. Під час сварки ОСОБА_5 почав здавлювати шию потерпілій ОСОБА_4 , далі за допомогою подушки намагався душити останню. Після чого протягнув потерпілу за руку по підлозі. В результаті потерпілій спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна шиї та лівого плеча, яка відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 намагалась чинити посильний опір незаконним діям ОСОБА_5 у результаті чого, вирвалась з рук обвинуваченого та вибігла на подвір`я.

Далі, ОСОБА_5 діючи умисно, продовжуючи переслідувати свій намір щодо умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 наздогнав останню на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 та приблизно о 05 годині 35 хвилин, схопив її своєю рукою за ліву руку й заламав її, в результаті чого спричинив ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому другої п`ясної кістки зі зміщенням кісткових уламків, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя та спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що у 2016 році він проходив службу в батальйоні патрульної служби поліції особливого призначення «Шторм» ГУНП в Одеській області. У середині 2016 року, на протязі приблизно двох місяців, він спільно мешкав з ОСОБА_4 , яка також працювала у поліції, однак в іншому відділку. 24.07.2016 року у вечірній час між ним та ОСОБА_4 на професійному ґрунті виник конфлікт, який переріс в особисті образи. Під час вказаного конфлікту, він жодних насильницьких дій по відношенню до ОСОБА_4 не застосовував, лише запропонував розірвати стосунки. Частково зібрав свої речі і пішов з вказаного домоволодіння. У вказаний час дійсно в будинку ще перебував брат ОСОБА_4 ОСОБА_7 та його друг ОСОБА_8 .

Під час перехресного допиту, ОСОБА_5 показав, що пояснює обмову себе у злочині, лише з сильною образою ОСОБА_4 , оскільки під час спільного з нею проживання, він неодноразово зраджував її. Відповідно її рідний брат та його друг обмовляють його з тих же підстав.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка будучи допитаною в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 є бувшим її співмешканцем, з яким вона не великий проміжок часу спільно проживала. Вони спільно працювали у поліції, однак в різних департаментах та службах. Підстав обмовляти обвинуваченого у потерпілої не має. У ніч з 23 на 24.07.2016 року вони разом на одному транспортному засобі, у якості пасажирів, повертались до їх місця мешкання, в квартиру АДРЕСА_3 . По дорозі з їх транспортним засобом відбулось ДТП. ОСОБА_4 повідомила про дорожньо-транспортну пригоду по лінії «102». Коли приїхали співробітники патрульної поліції та почали оформлювати дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_5 намагався втрутитись в цей процес, своїми порадами та рекомендаціями. ОСОБА_4 дала йому зрозуміти, що він не має відповідних знань з цього приводу, а тому не повинен втручатись в цей процес. Відповідно між ними вже виник певний конфлікт на професійному ґрунті. Додому вони повернулись приблизно о 05 годині 24.07.2016 року. Знаходячись вдома, ОСОБА_5 спричинив конфлікт, під час якого спочатку намагався її душити. На її крики про допомогу прибіг її рідний брат ОСОБА_7 зі своїм товаришем ОСОБА_9 , які в той час знаходились у них вдома, які своєю присутністю перешкодили подальшим діям ОСОБА_5 . В подальшому під час конфлікту, ОСОБА_5 почав її хапати та шарпати, від чого потерпіла ОСОБА_4 впала на підлогу. Обвинувачений протягнув потерпілу по ковдрі, від чого на її плечі утворилась подряпина. ОСОБА_4 одразу вибігла на двір, де її наздогнав ОСОБА_5 та схопивши за ліву руку, потягнув її на себе, після чого заламав ліву руку за спину та провернув в протилежну сторону, від чого потерпіла відчула сильний біль та рука одразу обвисла на плечовому суглобі. Після вказаних подій, ОСОБА_5 уїхав, а потерпіла звернулась за медичною допомогою до лікарні та до Хмельницького відділку поліції де написала заяву про злочин. В теперішній час підтримує свої цивільно правові вимоги.

Показами свідка ОСОБА_8 , який допитаний в судовому засіданні та показав, що обвинуваченого ОСОБА_5 він знає лише як хлопця рідної сестри його товариша. Підстав обмовляти його у нього не має. У 2016 році, у літній період він спільно зі своїм товаришем ОСОБА_7 приїхав в м. Одесу відпочити на море. Зупинились у сестри товариша ОСОБА_4 . Спільно з останньою мешкав її хлопець ОСОБА_5 . В останній день, коли вони повинні були виїжджати, у ночі ОСОБА_5 почав з`ясовувати стосунки з ОСОБА_4 . Проснулись вони саме від шуму у їх кімнаті. Коли ОСОБА_8 зайшов спільно з ОСОБА_7 у кімнату то побачили, як ОСОБА_5 душить ОСОБА_4 на ліжку. Коли він побачив їх, то перестав душити і підбіг до них, почавши сильно плескати руками перед обличчям. Також, ОСОБА_5 почав погрожувати їм фізичною розправою. ОСОБА_4 одразу ж заступилась за них і ОСОБА_5 знову почав чіплятися до неї. Він також тягнув її по підлозі за волосся. Коли вони вийшли на двір, то ОСОБА_5 схопив її потягнув на себе і одну руку провернув. В цей час ОСОБА_4 почала плакати і триматись за руку. Було видно що їй дуже боляче. Тоді ж ОСОБА_5 забіг у будинок зібрав свої речі та уїхав. В подальшому ОСОБА_4 уїхала в лікарню де було встановлено, що в неї перелом руки.

Під час прямого та перехресного допиту, свідок ОСОБА_8 показав, що проживали вони дійсно в АДРЕСА_4 . Події відбулись у дату і час визначені у кримінальному провадженні.

Показами свідка ОСОБА_7 , який допитаний в судовому засіданні дав фактично аналогічні покази, що і свідок ОСОБА_8 в частині обставин, очевидцем яких він був, підтвердивши місце, час і спосіб скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 . Свідок беззаперечно підтвердив факт з`ясування стосунків між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , в ході якого останній застосував до ОСОБА_4 фізичну силу та зламав руку. Також, свідок підтвердив факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 в будинку, шляхом удушення, шарпання і тяганини за волосся.

Крім того, вина ОСОБА_5 повністю підтверджується документами доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст. 358 КПК України.

Повідомленням оператора «102» від 24.07.2016 року о 13 годині 07 хвилин, відповідно до якого до МКЛ № 1 звернулась співробітник поліції УПП м. Одеси ОСОБА_4 . Встановлений діагноз: перелом другої п`ясної кістки лівої кисті. Побив співмешканець ОСОБА_5 співробітник поліції, БСП Шторм.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.07.2016 року відповідно до якого інспектор поліції Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі прийняв усну заяву від гр. ОСОБА_4 про нанесення тілесних ушкоджень. Відповідно до заяви, потерпіла просить прийняти заходи до гр. ОСОБА_5 , який 24.07.2016 року знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_5 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав, кидався у бійку, душив, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження перелом другої п`ясної кістки лівої кисті.

Висновком судово-медичної експертизи № 1801 від 21.08.2017 року, відповідно до якої у гр. ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом 2-ої п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням кісткових уламків; по одному садну шиї, лівого плеча. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути пальці рук. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце кручення, тертя. Враховуючи дані медичної документації та морфологічні особливості ушкоджень (садна вкриті підсохлими світло-червоними кірками, які розташовані вище рівня оточуючої шкіри) слід вважати, що вони виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 24.07.2016 року. Закритий перелом 2-ої п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням кісткових уламків спричинив тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; садна шиї та лівого плеча як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Висновком судово-медичної експертизи № 484 від 15.03.2018 року, відповідно до якої у гр. ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом 2-ої п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням кісткових уламків; по одному садну шиї, лівого плеча. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути пальці рук. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце кручення, тертя. Враховуючи дані медичної документації та морфологічні особливості ушкоджень (садна вкриті підсохлими світло-червоними кірками, які розташовані вище рівня оточуючої шкіри) слід вважати, що вони виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 24.07.2016 року. Вказані ушкодження могли утворитися при механізмі, на який вказує гр. ОСОБА_4 , під час слідчого експерименту. Закритий перелом 2-ої п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням кісткових уламків спричинив тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; садна шиї та лівого плеча як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер, механізм утворення та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не могли утворитися одномоментно, в умовах падіння з положення стоячи на площину.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КПК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Доводи обвинуваченого про те, що він не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілій і що потерпіла та свідки допитані в суді його обмовляють, тільки в зв`язку з особистою неприязню потерпілої, на думку суду, є виключно способом захисту від обвинувачення. Суд оцінює всі покази обвинуваченого критично.

Даючи оцінку показам обвинуваченого, суд вважає, що викладені ним обставини є неправдивими, висвітлені з викривленням фактичних обставин і таким чином не заслуговують на довіру.

Натомість, підстав ставити під сумнів покази потерпілої та свідків у суду не має.

Даючи оцінку показам потерпілої судом встановлено, що вказані покази є ґрунтовні, виразні, обдумані проте не продумані, які викладені нею досить сумлінно та без перебільшень. Потерпіла докладно та послідовно передала зовнішню обстановку подій, які з нею відбулись у день злочину, які дії були здійсненні нею та ОСОБА_5 .

Суд також оцінює покази потерпілої за їх внутрішнім достоїнством. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені нею зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по провадженню, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Досліджених в судовому засіданні доказів, які викладені вище у вироку суду достатньо для визнання винним обвинуваченого ОСОБА_5 .

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого є вчинення злочину вперше.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 був вихований у повноцінній сім`ї, має молодшого брата. Своєї сім`ї не створив, має вищу освіту, офіційно працює інспектором відділу ювенальної превенції Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Є учасником бойових дій (Проходив військову бойову службу в зоні АТО у 2014-2015 роках).
Таким чином, відсутність належного виховання, звичайних загальнолюдських якостей, щодо спільних подружніх стосунків, стриманості та поважного відношення до кожної людини, її людської гідності, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння злочину.

Враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статті, зв`язане з позбавленням волі.

Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного злочину, його обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Під час судового розгляду, судом також встановлено, що ОСОБА_5 підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав законний сили 07.09.2017 року. Відповідну заяву про застосування до нього вимог Закону обвинувачений та його захисник подали в судовому засіданні.

Так, згідно п. «д» ст. 1 вказаного Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій. Вказаний статус йому встановлено Рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 17.10.2014 року № 2/ІІІ/1/260.

Злочин інкримінований обвинуваченому, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Вказаний злочин вчинений ОСОБА_5 24.07.2016 року, тобто до набрання законної сили спеціальним Законом.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав законний сили 07.09.2017 року.

Будь-яких перешкод для застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року судом на час розгляду кримінального провадження не встановлено.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , суд керується вимогами Кримінально-процесуального Кодексу України і Цивільного кодексу України.?

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної і моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 підтверджується доказами, які досліджені в судовому засіданні та які визнанні судом належними та допустимими.

Так, внаслідок застосування фізичного насильства з боку ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому другої п`ясної кістки зі зміщенням кісткових уламків. Вказані тілесні ушкодження є середньої тяжкості.

За період лікування отриманої травми, ОСОБА_4 витратила на придбання ліків 1558,45 гривень.

Окрім того, в зв`язку з отриманою травмою та неможливістю самостійно себе забезпечувати загальні побутові потреби, нею були витрачені грошові кошти на переїзд до батьків в с. Хухра, Охтирського району, Сумської області у сумі 251,21 гривня та переїзди до лікарні у загальній сумі 181,40 гривень.

Загальна сума завданої матеріальної шкоди складає 1991,06 гривень.

Вирішуючи питання щодо моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В судовому засіданні встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Спричинення тілесних ушкоджень, окрім висновку судово-медичної експертизи № 484 від 15.03.2018 року, також підтверджується медичною документацією (випискою з амбулаторної карти хворого), довідкою Автостанції Охтирка, копіями чеків, квитанцій на оплату медикаментів та медичного лікування.

Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості.

Так, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження внаслідок умисних дій ОСОБА_5 . Завдання тілесних ушкоджень останнім, призвели до нервових та внутрішніх переживань потерпілої. Певну біль і постійне відчуття дискомфорту вона відчуває і досі в місцях травми. Періодичні відвідування лікарень становлять негативний вплив на нервово психічний стан її організму.

Окрім того, вказана травма вплинула на повсякденне життя ОСОБА_4 , оскільки їй на певний час необхідно було виїхати до батьків, оскільки в м. Одесі в неї не має жодної можливості з вказаною травмою забезпечувати свій побут та повсякденне життя. Відповідно, потерпіла вимушено залишила свою постійну роботу і не могла отримувати в повному обсязі заробітну платню.

Розмір грошового стягнення моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 суд встановлює у сумі 25 000 гривен і таким чином позов в частині стягнення моральної шкоди задовольняє частково. Вказана сума моральної шкоди підлягає стягненню з ОСОБА_5 , з підстав викладених вище у вироку суду і є достатньою та об`єктивною, для компенсації страждань потерпілої. Заявлена потерпілою сума моральної шкоди у розмірі 70 000 гривен, на думку суду є занадто великою, яка не обґрунтована та об`єктивно не відповідає тяжкості наслідків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань не пов`язаних з позбавлення волі ОСОБА_5 на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав законної сили 07.09.2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , 1991 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто одна) гривню 06 копійок - матеріальної шкоди та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень - моральної шкоди. В іншій частині, позовних вимог потерпілої - відмовити.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд, який ухвалив вирок. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1