Справа № 307/1861/19
Провадження № 1-кс/307/1658/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м.Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника арештованого майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання власника арештованого майна ОСОБА_4 про часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :
Власник арештованого майна ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 звернулися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту тимчасово вилученого майна. В клопотанні зазначили, що ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2019 року накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження тимчасово вилученим майном, а саме: вантажним автомобілем марки «МАЗ 5549», державний номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , який передано на зберігання на спеціальний майданчик ДП МВС України "Інформ-ресурс" при Тячівському ВП ГУНП у Закарпатсьій області, знаходиться за адресою в м.Тячів, вул. Промислова, 6, Закарпатської області. В обґрунтування клопотання посилаються на те, що 14 червня 2019 року, близько 15 години в смт. Солотвино, поблизу річки «Тиса» та неподалік прикордонного знаку №284 виявлено земельну ділянку, з якої видобували гравій, а також на даному місці виявлено два екскаватори, автомобіль марки «МАЗ 5549», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 . Постановою слідчого від 18 червня 2019 року автомобіль марки «МАЗ 5549», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , визнано речовим доказом, хоч він і не містить ознак, які б відповідали ч.1 ст. 98 КПК України. Із постанови слідчого не вбачається за якою конкретно ознакою автомобіль визнається як речовий доказ у даному кримінальному провадженні на цій стадії досудового слідства. У кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000560 від 15 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, ні власникові автомобіля ОСОБА_4 , ні будь-яким іншим особам не оголошено підозри, автомобіль оглянуто і встановлено його належність як власникові ОСОБА_4 , а відтак подальший арешт на автомобіль у такий спосіб як заборона навіть і користування ним не відповідає положенням чинного КПК та практиці Європейського суду з прав людини, таке втручання в право на мирне володіння майном не переслідує суспільний інтерес та не є пропорційним визначенням цілям даного кримінального провадження і явно вказує на порушення державою ст. 1 Першого протоколу і положень ст.2 КПК України, якими передбачено, що серед іншого завданням кримінального провадження є щоб жодна особа не булла піддана необгрунтованому процесуальному примусу, щоб особа не несла індивідуальний і надмірний тягар. У даному випадку є достатньо підстав для сумнівів чи взагалі має місце наявність складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, оскільки диспозиція ст. 240 КК України передбачає відповідальність за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин, крім загальнопоширених, а ч.2 зазначеної статті, передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду або повторно, або якщо вони спричинили загибель людей, їх масове захворювання або інші тяжкі наслідки. Загальнопоширені корисні копалини місцевого значення (пісок, гравій, глина, галечник та ін.), що використовуються як сировина у фарфорофаянсовій і цементній промисловості, предметом цього злочину не є , і їх видобування не потребує особливого дозволу. Склад цього злочину є матеріальним, між діянням і наслідками необхідно встановити причинний зв`язок і повинно мати місце створення небезпеки для життя, здоров`я чи довкілля, чого і близько не має. За наведених вище обставин є всі підстави до часткового скасування накладеного арешту на вантажний автомобіль марки «МАЗ 5549», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 в частині заборони користування ним, оскільки на даному етапі в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що узгоджується із приписами статті 174 ч.2 КПК України.Просять передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання власникові ОСОБА_4 .

Захисник власника арештованого майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги, викладені в клопотанні, зменшив та зазначив, що вантажний автомобіль перебуває на зберіганні у власника. Просить клопотання в частині скасування заборони користування вантажним автомобілем задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо вимог клопотання про часткове скасування арешту в частині заборони користування вантажним автомобілем не заперечив та пояснив, що у даному кримінальному провадженні з часу накладення арешту на автомобіль жодних слідчих дій не проведено та експертизи не призначені.
Заслухавши думку адвоката ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.
У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового розгляду - судом. У частині другій статті 174 КПК України зазначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000560 від 15 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Постановою слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 18 червня 2019 року виявлений в ході огляду місця події в смт.Солотвино на земельній ділянці поблизу річки Тиса та неподалік прикордонного знаку №284, Тячівського району, Закарпатської області,вантажний автомобіль марки «МАЗ 5549», державний номерний знак НОМЕР_1 ,визнано речовим доказом.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2019 року у даному кримінальному провадженні накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження тимчасово вилученим майном, а саме: вантажним автомобілем марки «МАЗ 5549», державний номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , та який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 .
Як стверджено прокурором в судовому засіданні будь-яких слідчих дій у даному кримінальному провадженні з часу вилучення вказаного вантажного автомобіля з 14 червня 2019 року до теперішнього часу не проводилося.

Оскільки органом досудового розслідування не вчинено будь-яких дій, спрямованих на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, то слідчий суддя приходить до висновку, що така бездіяльність органів досудового розслідування порушує права та законні інтереси власника арештованого майна, а тому, з метою усунення порушень прав та законних інтересів власника такого майна, зменшені вимоги клопотання слід задовольнити та скасувати частково арешт тимчасово вилученого майна в частині заборони користування вантажним автомобілем марки «МАЗ 5549», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2019 року.

Керуючись ст.ст.132, 170-174, 309, 369 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Зменшені вимоги клопотання задовольнити.
Скасувати частково арешт тимчасово вилученого майна в частині заборони користування - вантажним автомобілем марки «МАЗ 5549», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2019 року та який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 .
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 16 вересня 2019 року о 15 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1