Справа № 199/8838/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженої ОСОБА_3 про перегляд вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.01.2018 за нововиявленими обставинами,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява засудженої ОСОБА_3 про перегляд вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.01.2018 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до змісту заяви засудженої слідує, що в 20-х числах серпня 2019 року їй стало відомо про те, що з її бабусею ОСОБА_6 , 1930 р.н., яка є її опікуном, стався напад інсульту, що при своєчасному би її інформуванні могло би стати підставою для призначення їй покарання з іспитовим строком, а тому ця обставина є нововиявленою, що тягне за собою скасування вироку суду. При призначенні нового покарання остання просить звільнити її від покарання у виді позбавлення волі та призначити покарання з іспитовим строком до досягнення її доньки 7-ми літнього віку.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 підтримали заяву засудженої та просили її задовольнити. При цьому ОСОБА_3 підтвердила, що в 20-х числах серпня 2019 року їй стало відомо про те, що з її бабусею ОСОБА_6 , 1930 р.н., яка є її опікуном, стався напад інсульту, що мав місце 20.01.2018.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення вказаної заяви засудженої.
Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши заяву засудженої ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженої ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі Рябих проти Росії (заява № 52854/99 від 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема:

«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру» (пункти 51-52).

Системне тлумачення глави 34 КПК України у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК України, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:

«штучне створення або підроблення доказів…, на яких ґрунтується вирок»;

«скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

«інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали».

Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

Зі змісту глави 34 КПК України та загальних засад кримінального провадження вбачається, що кримінальне провадження за нововиявленими обставинами являє собою форму перегляду рішень суддів, які набрали законної сили. За своїм змістом ця стадія кримінального процесу виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень у кримінальних провадженнях. Цей вид провадження має резервне значення та використовується лише у випадках, коли вичерпані всі інші допустимі засоби процесуально-правового захисту.

Так, ОСОБА_3 засуджено вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.01.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в сумі 850 гривень; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2017, за яким ОСОБА_3 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік та вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017, за яким ОСОБА_3 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік вирішено виконувати самостійно. Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили. Строк відбуття обвинуваченій ОСОБА_3 покарання рахується з 29.11.2017. Вирішено питання судових витрат та долю речових доказів.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.08.2018 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018, відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України змінено. Виключено з обсягу обвинувачення, визнаного судом доведеним епізод кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України, з резолютивної частини вироку рішення про визнання ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, призначене судом покарання за вказане кримінальне правопорушення. В решті вирок залишено без змін.

Як слідує з листа в.о. голови Самарської районної у місті Дніпрі ради від 01.02.2018 № 2-17/168, після затримання ОСОБА_3 , малолітню доньку ОСОБА_7 забрав її батько ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.к.п.215). З вказаним листом засуджена ОСОБА_3 була ознайомлена, під час доставки її до суду, у зв`язку з ознайомленням її з усіма матеріалами кримінального провадження, з якими вона була ознайомлена у повному обсязі.
Викладене свідчить про те, що засуджена ОСОБА_3 після розгляду кримінального провадження та постановлення вироку була ознайомлена як з матеріалами кримінального провадження, так і з журналом судового засіданні, а тому суд вважає, що ОСОБА_3 просить скасувати вирок відносно неї лише з метою пом`якшення їй покарання, що у відповідності до ст. 459 КПК України не свідчить про існування нововиявлених обставин у справі.
Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Крім зазначеного, як зазначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішенні від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

При цьому, у вказаному рішенні звернуто увагу на те, що мають існувати будь-які «вагомі та непереборні обставини», які могли б служити обґрунтованим поясненням того, чому остаточне судове рішення має бути переглянуто і скасовано.

За таких обставин слід також зазначити, що перегляд вироку у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду вироку в порядку апеляційного або касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати ту або іншу істотну обставину, яка могла би суттєво вплинути на ухвалення вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Натомість судом встановлено, що всі обставини, на які посилається засуджена ОСОБА_3 , були відомі їй, так і складу суду, в тому числі Апеляційному суду Дніпропетровської області під час перегляду вироку у відношенні ОСОБА_3 , а тому за результатами розгляду заяви засудженої ОСОБА_3 судом не встановлено будь-яких обставин, які у розумінні ст.ст. 459, 462 КПК України, можна вважати нововиявленими.

Викладене свідчить, що доводи засудженої ОСОБА_3 спрямовані виключно на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та оцінені судами різних інстанцій, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та пункт 52 рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії», де йдеться про те, що правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і зобов`язуючого судового рішення, в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі. Перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не може розглядатися як замаскована апеляція, і не може бути підставою для повторного розгляду кримінального провадження.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України обсяг перевірки справи обмежується поданою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Якщо при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами буде встановлено, що нововиявлені обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що необхідно заяву ОСОБА_3 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 466, 467 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженої ОСОБА_3 про перегляд вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.01.2018 за нововиявленими обставинами, - залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, - протягом семи днів з дня вручення йому копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_9 -Почтовик

20.11.2019