Номер провадження: 11-сс/813/1266/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 р. в рамках кримінального провадження №0000697 від 15.07.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської обл., громадянина України, із вищою освітою, одруженого, ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000697 від 15.07.2019 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15.09.2019 року в межах строку досудового розслідування із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення про можливість застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та органом досудового розслідування було доведено, що в зазначеному кримінальному провадженні існує ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, однак не було доведено неможливості застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на характеристику особи підозрюваного, який одружений та має на утриманні дитину, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, раніше не судимий, після ДТП місце пригоди не залишив, у вчиненому розкаюється, надавав допомогу потерпілій стороні та в подальшому має намір відшкодувати завдану шкоду.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначив, що не погоджується з оскаржуваною ухвалою через те, що слідчий суддя залишив поза увагою, що сторона захисту в судовому засіданні суду першої інстанції з розгляду клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу просила застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту в нічний час доби, з огляду на бажання ОСОБА_7 мати можливість відшкодовувати потерпілій стороні завдану матеріальну шкоду, а також у зв`язку із позитивної характеристикою його особи, який має постійну роботу, має на утриманні сина-студента, батьків-пенсіонерів та батьків-пенсіонерів дружини.
Посилаючись на викладені обставини, захисник просить змінити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно його підзахисного ОСОБА_7 на домашній арешт в нічний час доби.
Заслухавши доповідь судді; думку захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав не в повній мірі, та, дійшовши обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, без належних на те підстав та не врахувавши всіх обставин щодо характеристики особи підозрюваного, застосував домашній арешт із забороною залишати місце проживання цілодобово, чим допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він 14.07.2019 р. приблизно о 18:45 год., грубо порушивши п.п. 1.5, 1.7, 2.1.а) та б), 2.3.б), 12.3. ПДР України, не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб, керуючи мотоциклом «KAWASAKI Z1000SX», д.н. НОМЕР_1 , рухаючись в умовах необмеженої видимості по асфальтованому сухому покриттю автодороги «Одеса-Б-Дністровський-Монаши» та проїжджаючи на 59 км + 175 м зазначеної автодороги у смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, рухаючись в населеному пункті на прямій, рівній ділянці, де організований двосторонній рух та проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, вкрай уважним не був, невірно оцінив дорожню обстановку, що склалася, хоча завчасно виявив пішохода на дорозі, відмовившись від застосування гальмування та вирішивши об`їхати пішохода по зустрічній смузі, здійснив наїзд пішохода похилого віку ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину у невстановленому місці.
В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю на місці ДТП.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не є предметом апеляційного оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.07.2019 р. (а.с. 10-11); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.07.2019 р. (а.с. 14-18) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому злочину, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді в мотивувальній частині ухвали (а.с. 68) про те, що в зазначеному кримінальному провадженні існує один доведений ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке призвело до загибелі особи та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.
Разом із тим, як вбачається із матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_7 має намір відшкодовувати потерпілій стороні завдану смертю близької особи матеріальну шкоду, про що свідчить розписка потерпілого ОСОБА_12 про часткове відшкодування спричиненої шкоди дружиною підозрюваного ОСОБА_13 (а.с. 28), в якій потерпілий, серед іншого, просив обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою для подальшого відшкодування шкоди.
Окрім того, до апеляційного суду до початку апеляційного розгляду надійшла письмова заява потерпілого ОСОБА_12 , в якій останній просив на час досудового розслідування застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби та зазначив, що отримав від дружини підозрюваного ОСОБА_13 ще одну частину матеріального відшкодування заподіяної шкоди.
Водночас, підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце роботи, за яким позитивно характеризується (а.с. 30) та отримує стабільну заробітну плату (а.с. 40).
Таким чином, на переконання апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту унеможливить подальше відшкодування останнім заподіяної смертю близької особи шкоди потерпілій стороні, оскільки останній буде позбавлений можливості працювати та, тим самим, здійснювати відшкодування.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника, оскільки при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчим суддею були залишені поза увагою обставини, які свідчили про можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту в нічний час доби задля надання можливості відшкодування заподіяної потерпілій стороні шкоди, тому апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби за місцем фактичного проживання.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 р.- скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. по 06 год. наступної доби строком до 15.09.2019 р. в межах строку досудового розслідування.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Попередити підозрюваного ОСОБА_7 про наслідки невиконання зазначених обов`язків.
Строк дії ухвали апеляційного суду в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.09.2019 р.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4