Справа №577/205/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/439/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/205/19 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2019 щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення, оскільки в Кременчуцькій ВК № 69 він працював будучи інвалідом 3 групи та отримав 2 заохочення, стягнень не мав, що стало підставою для його переведення до Конотопського ВЦ № 130. Палив у невстановленому місці, за що на нього було накладене стягнення, через відсутність достатньої кількості відведених для паління місць. Непрацевлаштований через сезонність робіт у Конотопському ВЦ № 130, а перебуваючи на волі він зможе краще піклуватись про своє здоров`я та матір похилого віку.

15.01.2019 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, яке обґрунтоване тим, що він працював в Кременчуцькій ВК № 69 і має 2 заохочення, є інвалідом 3 групи.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2019 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що засуджений негативно характеризується, 29.12.2018 притягувався до дисциплінарної відповідальності і на цей час не працює, тому своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 81 КК, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а згідно вимог ч. 2 цієї норми закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На переконання колегії суддів, «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень і відсутність стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених. Така поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення та ухвалюючи рішення про відмову у його задоволенні, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що цей засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки поведінка останнього носить ситуативний характер та позбавляє можливості дійти безумовного висновку, що мета покарання була досягнута та виправлення засудженого настало раніше строку визначеного вироком суду.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.11.2016 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчуга Полтавської області від 03.09.2018 йому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке обмеження волі на строк 11 місяців 20 днів. До ДУ «Конотопський ВЦ (№ 130)» ОСОБА_11 прибув 03.10.2018.

Відповідно характеристики від 15.02.2019 ОСОБА_9 за час відбування покарання з 05.11.2016 в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» характеризувався посередньо, а з 04.03.2017 в ДУ «Кременчуцька виправна колонія (№ 69)» позитивно, мав 2 заохочення, а під час відбування покарання в ДУ «Конотопський ВЦ (№ 130)» характеризується негативно, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, безвідповідально ставиться до робіт із благоустрою та не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, до запланованих заходів програми «Подолання наркотичної залежності» ставиться формально, без належної ініціативи, стійких намірів щодо законослухняної поведінки після звільнення не вказує, ініціативи щодо працевлаштування не проявляє, а 29.12.2018 до нього застосоване стягнення «сувора догана» за паління в невстановленому місці.

Таким чином, протягом строку відбування покарання ОСОБА_9 тривалий час змінював свою поведінку, демонструючи, що стає на шлях виправлення, проте після заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, тобто послаблення контролю над його поведінкою, через незначний проміжок часу вчинив грубе порушення режиму відбування покарання, за що до нього застосоване стягнення.

Крім того, ОСОБА_9 призначене покарання за сукупністю вироків, оскільки ним вчинений злочин в період умовно-дострокового звільнення, а також він звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення менш ніж через місяць після накладення стягнення, що свідчить про недоведеність ОСОБА_9 свого виправлення, незважаючи на наявність двох заохочень у виді подяк, оскільки ці заохочення мали місце до послаблення контролю над його поведінкою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про відсутність, на думку засудженого, достатньої кількості місць для паління, жодним чином не спростовують порушення ним режиму відбування покарання та не свідчать про його виправлення. Відсутність роботи за місцем відбування покарання та можливість на волі краще піклуватись про своє здоров`я та матір похилого віку, не є тими обставинами, які зобов`язують суд застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання чи свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення, і повинні ураховуватися виключно у сукупності з іншою об`єктивною інформацією про особу засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду та застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, як про це поставлене ним питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2019 щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4