Ухвала

29 липня 2019 року
м. Київ
провадження № 51-3379 ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Рівненського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004481,

встановив:
10 липня 2019 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2, ч. 4 та ч. 6 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду захисник ОСОБА_4 направила нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПКне дотрималася та недоліків в повному обсязі не усунула.

Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись у касаційний скарзі на невідповідність призначеного судом засудженому ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, захисник ОСОБА_4 своїх тверджень належним чином не обґрунтувала та не навела доводів щодо явної несправедливості призначеного засудженому покарання з огляду на положення ст. 414 КПК враховуючи, що суд призначив ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, яке є мінімальним у межах санкції вказаної норми.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено захиснику ОСОБА_4 в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Також усупереч вимогам ч. 4 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано оформлені належним чином документи, що згідно ст. 50 КПК підтверджують повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Однак, усупереч вказаним нормам, захисник ОСОБА_4 не додала до касаційної скарги всіх необхідних документів, а саме копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга захисника підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Рівненського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3