До Врадіївського районного суду
Миколаївської області
Судді Врадіївського районного суду
Миколаївської області
Про самовідвід у кримінальній справі № 474/69/19
(провадження № 1кс/474/126/19)
У своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами. Так, рішенням у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Аналогічні висновки містяться і в рішення ВРП /друга дисциплінарна палата/ №1141/2 дп/15-18 від 16.04.2018р., за результатами розгляду дисциплінарної справи щодо судді за скаргою, в якій скаржник вважав ухвали про задоволення заяв про самовідвід, незаконними, безпідставними, без обґрунтувань та посилань на докази, чи встановлення інших обставин у судовому засіданні наявністю обставин. В цьому рішенні ВРП встановила, що суддями подано заяви про самовідвід від вирішення справи які ухвалою суду задоволені, та що вказана ухвала про задоволення самовідводу вмотивована наявністю обставин, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді при вирішенні справи, оскільки скаржник у мережі Інтернет розповсюджував щодо головуючого та членів колегії суддів недостовірну та образливу інформацію, зокрема, щодо переслідування суддею «всіх справ позивача», щодо «втручання у роботу автоматизованої системи документообігу» щодо «готовності прийняття свавільних рішень», та іншу негативну інформацію, та за результатами розгляду скарги прийшла до висновку, що встановлені під час дослідження обставини не свідчать про порушення правил самовідводу, та з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, відмовила у притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів.
Крім того, вона ж, під час слухань, за її участі, інших цивільних та кримінальних справ Врадіївським районним судом, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , штучно створила конфлікту ситуацію, та є учасником штучно створеної конфліктної ситуації ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , оскільки:
- ОСОБА_2 у цивільній справі №474/475/18 заявила відвід головуючому судді ОСОБА_1 , посилаючись на наявність обставин з яких на її думку суддя має бути відведений від участі у даній справі, а саме:
1) наявність у діях головуючого судді корупційної складової, оскільки: він не спростував та не надав належної відповіді на звинувачення щодо зайняття ним підприємницькою діяльністю, викладені у статті написаній ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка була розміщена на інтернет ресурсі «Миколаївська правда», та зроблений на підставі цієї статті відповідачем ОСОБА_2 , як керівником осередку «Журналісти проти корупції», висновку, що голова Врадіївського районного суду бере на себе відповідальність у створенні нового законодавства про самоврядування, бо при прийняття рішення у справі № 474/177/16-ц встановлено новий регламент районної ради щодо прийняття рішення комісіями ради які стали правомірними при голосуванні половини депутатської комісії, та прийняття ним рішення по копії документу.
2) в ухвалі про відвід судді по справі №474/1024/14ц стороною якої був ОСОБА_4 суддя ОСОБА_1 погодився з тим, що впливає на інших працівників суду при прийнятті ними судових рішень та в ухвалі про відвід у справі №474/1233/14ц у якій знову ж стороною був ОСОБА_4 погодився з твердженням заявника про те, що він є учасником Миколаївської мафії і не спростував заяви про це;
3) у судових засіданнях під час слухання справи №474/990/17 за позовом ОСОБА_2 про захист четсі та гідності не заперечував проти звинувачень свідків на стороні позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якій вони звинувачували суддю ОСОБА_1 у втручанні в роботу інших суддів цього суду, отримання ним подарунку чи неправомірної, неправомірному використанні нерухомості належній іншій особі, зверхньої поведінки судді при винесенні завідомо неправосудних рішень, незаконному засудженні ОСОБА_5 , та поширювали іншу негативну інформацію, а викликав лише наряд поліції, чим на її, ОСОБА_2 , думку демонструє свою силу та зверхність.
4) про політичну упередженість до неї зі сторони судді, та розцінення її як політичного конкурента;
5) посилалася, що рішення у справі ще не прийнято, а ОСОБА_7 заявляє що вона йому програла 330 тис. грн., що на її думку свідчить про можливу домовленість з судом про задоволення позову, з чим вона ніяк не може погодитися;
Та вона ж після засідання у цій же справі, заявляла, що розуміє, що заявленням відводу судді, нажила собі в його особі ще одного ворога;
Ці ж обставини, на які посилалася ОСОБА_2 під час заявлення відводу судді у справі №474/475/19 суд визнав такими, що свідчать про наявність штучно створеного конфлікту ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в зв`язку з чим головуючий суддя ОСОБА_1 заявив самовідвід у справі №474/475/18 за позовною заявою приватного підприємства «Виробничо комерційне підприємство «Каро» до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього врожаю 2018 року в сумі 323 852,07 грн., який ухвалою суду від 26.12.2018р. було задоволено з метою усунення будь-яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи, в тому числі щодо можливого суб`єктивного ставлення до відповідача ОСОБА_2 (ухвали суду про відмову у відводі від 28.09.2018р. та про задоволення самовідвіду від 26.12.2018р. додаються).
- під час розгляду скарг за заявою знову ж таки ОСОБА_5 на постанови слідчого про закриття кримінального провадження (474/330/17 та №474/489/17), останній заявив відвід слідчому судді ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що у судді могло сформуватися упереджене, неприязне ставлення до нього, оскількивін був автором статті опублікованої в інтернет виданні "Миколаївська правда". Після розгляду цих же скарг ОСОБА_9 повідомляв про наявність у нього компромату щодо судді ОСОБА_1 , по якому він поки що немає бажання звертатися до правоохоронних органів. Ці ж обставини повідомлялися і ОСОБА_10 , яка попереджала суддю ОСОБА_1 про збір такої інформації щодо нього, без посилання на осіб які цим займаються, та з посиланням на ці обставинами умовляннями спонукала головуючого суддю до прийняття рішення по справі за її позовом на її ж користь . А вже 06.11.2018р. ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів з заявою про внесення до ЄРДР відомостей щодо доходів судді ОСОБА_1 , які на його думку не відповідають поданої е-декларації (копія звернення до правоохоронних органів ОСОБА_11 додається)
- у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Редакція газети «Вісник Врадіївщини», Врадіївської філії ГО «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди (474/990/17), об`єктами критики в якій також виступали заявник ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , в якій ОСОБА_2 намагалася спростувати статтю опубліковану щодо неї, свідки на стороні позивача - ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , після оголошення головуючим ОСОБА_1 про закінчення їх допиту як свідків, незважаючи на попередження головуючого, у присутності інших учасників процесу та вільних слухачів, а також осіб які переглядали онлайн - трансляцію судового засідання на інтернет-порталі «ютуб» у січні 2018 року, почали на підвищених тонах викрикувати, що суддя ОСОБА_1 неупереджений, має до них неприязні відносини, висували звинувачення у порушенні корупційного законодавства, незаконному використанні службового авто, та посилалися на статтю опубліковану ними щодо судді в «Миколаївській правді». Після закриття судового засідання разом з позивачем продовжували викрикувати гасла «ганьдьба, корупціонери». В межах цієї справи мало місце і звернення судді ОСОБА_1 з повідомлення про тиск на суддю до Вищої ради правосуддя, генеральної прокуратури України, яке було перенаправлене для розслідування до місцевого відділу поліції, та за станом на сьогодні про результати розслідування, прийняте рішення повідомлення не надійшло.
- штучно створений ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 конфлікт продовжує бути предметом публічного обговорення та статтей в ДЗМІ, іншими громадськими осередками, про що свідчить також стаття опублікована філією «Врадіївка» громадської організації «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» на шпальтах районної газети «Вісник Врадіївщини» №3 від 09.01.2019р. «Що ховається за ширмою активізму чи як активісти цькують правоохоронні та судові органи», в якій останні критикують дії ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та розцінюють їх, як тиск на судові, правоохоронні органи з метою схилити їх до прийняття рішень на свою користь (копія публікації в газеті додається)
На думку слідчого судді при вирішенні попередньої заяви про самовідвід суддя Кривоозерського районного суду при викладенні ухвали про відмову у задоволенні заяви про самовідвід обмежилася лише загальними фразами, та не дала оцінку кожному аргументу наведеному слідчим суддею ОСОБА_1 в заяві про самовідвід, в тому числі з точки зору того, що штучно створена ситуація ОСОБА_2 з іншими особами, вже викликає сумніви в сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи, про що свідчить і публікація громадського об`єднання «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» на шпальтах районної газети, а також з точки зору розповсюдження нею негативної інформації щодо судді в мережі Інтернет.
Та не враховано, що головуючим суддею ОСОБА_1 вже заявлялися заяви про самовідвід у справах в яких стороною була ОСОБА_2 з цих підстав, які були задоволені, що також може викликати сумніви у сторонніх спостерігачів, з приводу заявлення самовідводу суддею в одних справах, в яких стороною є ОСОБА_2 , їх задоовлнення та продовження ним розгляду інших справ за її ж участі.
Хоча Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.
Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 р., серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27.09.2001 р.). А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням процесу.

Станом на день заявлення повторної заяви про самовідвід виникли нові обставини, про які не було відомо, на час заявлення попереднього самовідводу.

Штучно створений ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 конфлікт продовжує бути предметом публічного обговорення сторонніми спостерігачами, та статтей в ДЗМІ, інтернет ресурсах, про що свідчить:
1) як стаття опублікована філією «Врадіївка» громадської організації «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» на шпальтах районної газети «Вісник Врадіївщини» №3 від 09.01.2019р. «Що ховається за ширмою активізму чи як активісти цькують правоохоронні та судові органи», в якій останні критикують дії скаржника ОСОБА_2 , та розцінюють їх, як тиск на судові, правоохоронні органи з метою схилити їх до прийняття рішень на свою користь (стаття додається);
2)так і стаття та відео репортаж опублікований на інтернет порталі «Стопкор», керівником громадського осередку якого у Врадіївському районі являється ОСОБА_2 , під назвами «Агрорейдерство у Врадіївському районі: чому не реагують правоохоронці» та «Агросвавілля на миколаївщині: Врадіївський фермер захоплює земельні паї» з відео репортажем «Рейд команди «Стопкор»» від 08.05.2018р., в яких ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , посилалися на незрозумілість нескасування договорів оренди землі укладених між ПП «Каро» та орендодавцями, а також на те, що поліція є акціонерним товариством фірми «Каро», а його поплічниками прокуратура та місцевий суд». (витяг з сайту http://stopcor.org/ зі статтями та диск з відео репортажем».
3) витяг з журналу обліку особистого прийому громадян головою Врадіївського районного суду, відповідно до якого ОСОБА_2 , під час особистого прийому громадян головою суду ОСОБА_1 , зверталася з питання неправомірної поведінки підприємством «Каро» та його очільником, в т.ч. щодо самозахвату земель, та спонукала суддю на зайняття позиції проти цього підприємства (витяг з журналу особистого прийому громадян додається).
Про вказані статті «Стопкору» судді стало відомо лише 19.07.2019р.
Крім того, станом на день заявлення повторної заяви про самовідвід, від ОСОБА_2 не надходили повідомлення про відсутність з її сторони конфліктної ситуації щодо судді, у спосіб в який вони були поширені (публічно в мережі Інтернет, під час онлайн трансляції судового засідання, проведення масового заходу, інше).

А посилання заявника на відсутність конфлікту з її сторони та належної поведінки під час судових засідань, під час розгляду попередньої заяви про самовідвід суддею Кривоозерського районного суду ОСОБА_14 не є таким в розумінні ч.7 ст. 277 ЦК України (спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена).

За такого, за наявністю інших /нових/ підстав, вважаю, що публічні образи та поширення недостовірної інформації скаржником ОСОБА_2 в інтернет ресурсі щодо судді, її посилання у справі №474/475/18 на зроблені нею висновки щодо впливу суддею ОСОБА_1 , на інших суддів районного суду, щодо можливих домовлений судді з ПП ВКП «Каро» по справі, щодо упередженого ставленні судді до неї, та інше, на підставі чого суд прийшов до висновку про штучне створення нею конфліктної ситуації з суддею ОСОБА_1 , що стало підставами для заявлення самовідводу, та його задоволення ухвалою суду, а також з огляду на публікації зроблені сторонніми спостерігачами (громадськими об`єднаннями) в ДЗМІ, предметом яких виступає штучно створена конфліктна ситуація ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 , що сторонні спостерігачі розцінюють як вплив на суд, з метою прийняття рішення на користь останньої, є наявними обставинами, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді, як у скаржника так і у стороннього спостерігача, при розгляді та вирішенні кримінального провадження №474/69/19.
На підтвердження обставин викладених у попередній заяві про самовідвід, про що було вказано в ухвалі про відмову у задоволенні заяви про самовідвід, так і в повторній заяві про самовідвід надаю докази, що їх підтверджують, а саме: статтю «Влаштував свинство і беззаконня врадіївські активісти про голову місцевого суду» розміщену на інтернет сайті «Миколаївська правда», автором якої є ОСОБА_3 ОСОБА_4 , про що останні стверджували як в ході розгляду справи №474/990/17 так і про що останні стверджували і у самій статті; ДВД- диск з відеозаписом онлайн трансляції судового засідання на каналі «ю-туб» у цивільній справі №474/990/17 від 25.01.2018р. в якій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 після закінчення їх допиту як свідків, публічно висловлювалися негативно в адресу судді та звинувачували його в корупційних схемах, отриманні неправомірної вигоди, тощо; звернення судді ОСОБА_1 з приводу такої поведінки свідків сторони позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя, генерального прокурора України (копія звернення зроблена з сайту ВРП), статтю в газеті «Вісник Врадіївщини» №3 від 09.01.2019р., в якій штучно створена конфліктна ситуація ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 , стала приводом публічного обговорення, та в якій ГО «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» публічно критикують таку діяльність ОСОБА_2 з ОСОБА_4 .. ОСОБА_3 та розцінюють її як тиск на судові органи з метою схилити суд до прийняття рішень на його користь; рішення Вищої ради правосуддя №1141/2дп/15-18 від 16.04.2018р. з приводу скарги на незаконні на думку скаржника, та безпідставних ухвал про задоволення заяв про самовідвід від вирішення справи, статті та відео репортаж опублікований на інтернет порталі «Стопкор», керівником громадського осередку якого у Врадіївському районі являється ОСОБА_2 , під назвами «Агрорейдерство у Врадіївському районі: чому не реагують правоохоронці» та «Агросвавілля на миколаївщині: Врадіївський фермер захоплює земельні паї» з відео репортажем «Рейд команди «Стопкор»» від 08.05.2018р., та витяг з реєстру громадських об`єднань, а також витяг з порталу «Стопкор», в яких містяться дані що ОСОБА_2 є керівником Врадіївського осередку цього об`єднання, ухвали про відвід заявлений ОСОБА_2 у справі №474/475/18, в якій вона звинувачувала суддю у домовленостях з ПП ВКП «Каро» та впливі на інших суддів, на підставі аналізу зробленого нею, як журналістом осередку «Журналісти проти корупції», та ухвала судді ОСОБА_1 про задоволення самовідводу у цій справі, витяг з журналу обліку особистого прийому громадян.

Пунктом 4 ч.1 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя не може брати участі в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 80 цього ж кодексу, за наявності підстав, зазначених у ст. ст.75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відповідно до ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленомучастиною третьою статті 35 цього Кодексу. При цьому згідно з ч.2 ст. 81 КПК України усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює.

У відповідності до ст.ст. 5 та 6 Кодексу суддівської етики (далі - Кодекс), незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду.

Статтею 15 Кодексу визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 16.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. № 2006/23 (далі - Бангалорські принципи), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді
Враховуючи те, що довіра до суду є однією із ознак, які впливають як на якість судочинства так і на утвердження поваги громадян до закону і судової влади, з метою усунення будь-яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи, в тому числі щодо можливого суб`єктивного ставлення до скаржника ОСОБА_2 , оскільки остання штучно створює конфлікту ситуацію, вважаю доцільним заявити заяву про самовідвід.
Слідчий суддя ОСОБА_1