Провадження № 1-кп/200/313/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001471, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, розлученого, працевлаштованого за трудовим договором, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року, ОСОБА_5 зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття на користь матері ОСОБА_4 , у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 17 лютого 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_5 , будучи неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про своє зобов`язання сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, довгостроково ігноруючи виклики державного виконавця та попереджання про кримінальну відповідальність, починаючи з 18.10.2013 року аліменти не виплачував, іншої матеріальної допомоги не надавав, участі в вихованні дитини не приймає, при цьому офіційно ніде не працює, в центрі зайнятості з питань працевлаштування не звертався, що вказує на тривале, тобто злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, внаслідок чого з`явилась заборгованість по аліментам у розмірі 57 484 грн. 00 коп.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.164 КК України, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який провину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилась дочка ОСОБА_7 . Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року з нього стягнуті аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 17 лютого 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України він був повідомлений та ознайомлений.

З 18.10.2013 року дійсно аліменти не сплачував, в центр зайнятості з питань працевлаштування не звертався, іншої матеріальної допомоги не надавав, оскільки не мав постійного місця роботи, вихованням доньки ОСОБА_8 не займався. У нього дійсно утворилася заборгованість за період з 18 жовтня 2013 року в розмірі 57 484 грн. 00 коп. Проти встановленого розміру заборгованості в сумі 57 484 гривні не заперечує.

З листопада 2018 року працевлаштувався за трудовим договором, однак аліменти на утримання дитини не сплачував .

В процесі досудового розслідування примусові заходи фізичного та психологічного характеру до нього не застосовувалися.
В скоєному щиросердно покаявся.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що в 2011 році вона звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_4 .

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року, ОСОБА_5 зобов`язаний був щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 17 лютого 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_5 з 18.10.2013 року фактично аліментів не сплачував, іншої матеріальної допомоги не надавав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 57 484 грн. 00 коп. Також вказала, що вихованням доньки ОСОБА_8 обвинувачений не займався. На її постійні вимоги про матеріальну допомогу на утримання дитини, відповідає лише обіцянками, яких не дотримується.

За весь час перебування справи в суді передав їй лише 200 гривень, що є недостатнім для утримання дитини.

Показами свідка ОСОБА_9 про те, що з квітня 2018 року в її провадженні як державного виконавця Шевченківського відділу державного виконавчої служби м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області на виконанні перебував виконавчий лист Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , 13.07.2010 року до її повноліття на користь матері ОСОБА_4 1000 грн. щомісячно. В ході виконання даного рішення нею здійснювались виклики боржнику ОСОБА_5 до виконавчої служби, які відправлялись поштою за його місцем мешкання.

ОСОБА_5 призначені аліменти не сплачував, внаслідок чого виник борг зі сплати аліментів в сумі 57 484 гривні .

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Копією виконавчого листа Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року, згідно якого, ОСОБА_5 зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття на користь матері ОСОБА_4 , у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 17 лютого 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15,39,64).

Копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком вказаний ОСОБА_5 (а.с.23).

Копією заочного рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2013 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с.31-32).

Копією постанови державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 05.04.2012 року про відкриття провадження з виконання виконавчого листа Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2012 року про стягнення аліментів зі ОСОБА_5 ( а.с.40,66).

Копією виклика ОСОБА_5 до державного виконавця Шевченківського відділу державного виконавчої служби м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області від 21.03.2017 року ( а.с.41,69).

Копіями актів державного виконавця Шевченківського відділу державного виконавчої служби м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області від 27.03.2017 року та 01.02.2018 року щодо відсутності ОСОБА_5 за місцем мешкання та залишення останньому письмового виклику ( а.с.42-43,76,86).

Копією виклика ОСОБА_5 до державного виконавця Шевченківського відділу державного виконавчої служби м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області від 12.02.2018 року ( а.с.44-45,77-78).

Витягом ДФС щодо відсутності ОСОБА_5 джерел отримання доходів, відкритих рахунків ( а.с.47-50,71,79,81,83).

Відомостями з Пенсійного фонду України стосовно ОСОБА_5 ( а.с.51-54,70,80,82,84-85,88).

Копією подання начальника Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 30.09.2015 року про оголошення у розшук ОСОБА_5 ( а.с.72-73).

Копією ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2014 року про заборону ОСОБА_5 у виїзді за межі України до моменту виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням ( а.с.75).

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів з 18.10.2013 року, станом на 28.08.2018 року

Довідкою Дніпровського міського центру зайнятості від 12.07.2018 року про те, що ОСОБА_5 не перебуває на обліку та не отримує допомогу по безробіттю в Державній службі зайнятості ( а.с.111).

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Між тим, за наявними матеріалами в провадження Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.164 КК України.

Згідно даного обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачувався за ч.2 ст.164 КК України і його умисні дії, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненого особою раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, були кваліфіковані за ч.2 ст.164 КК України.

11 квітня 2019 року відповідно до вимог ст.ст. 338, 341 КПК України прокурором поданий до суду обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Враховуючи, що в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, сторонам кримінального провадження у судовому засіданні роз`яснені процесуальні дії, передбачені частинами 3, 4 ст. 338 КПК України, а саме: потерпілій роз`яснено її право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, обвинуваченому роз`яснено, що він буде захищатися в судовому засідання від нового обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_4 не погодилася зі зміненим обвинуваченням та вказала, що підтримує обвинувачення ОСОБА_5 у раніше пред`явленому обсязі за ч.2 ст.164 КК України, оскільки покарання за даний злочин є більш суворішим, що тим самим буде сприяти виплаті ОСОБА_5 заборгованості по аліментах.

Однак, дослідив зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що прокурором обґрунтовано змінено обвинувачення й дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, в раніше висунутому обвинуваченні, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.164 КК України, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненого особою раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Так, дійсно вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.09.2013 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та йому було призначене покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

Однак, згідно ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2014 року, яка набрала законної сили, копія якої є в матеріалах справи, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання, призначеного йому вироком від 18.09.2013 року за ч.1 ст.164 КК України і застосуванням ст.75 КК України, у зв`язку із закінченням іспитового строку, який сплив 18.09.2014 року.

Відповідно до вимог ч.1 п.1 ст.89 КК України, особи засуджені відповідно до ст.75 КК України, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасовано з інших підстав, передбачених законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Таким чином, погашення судимості анулює всі кримінально- правові та загальноправові наслідки засудження й врахування погашенної судимості при вирішення будь-який питань є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, протокол прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області 27.02.2018 року за №8316, а відомості про кримінальне правопорушення були внесені старшим слідчим Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001471 - 06.06.2018 року.

Враховуючи те, що на момент проведення досудового розслідування не тільки сплив іспитовий строк, визначений ОСОБА_5 вироком суду, а й ОСОБА_5 було звільнено судом від відбуття покарання, призначеного йому вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.09.2013 року, за яким останнього було засуджено за ч.1 ст. 164 КК України, тобто ОСОБА_5 відповідно до ч.1 п. 1 ст. 89 КК України, є таким, що не має судимості, а тому у його діях відсутня кваліфікуюча ознака ч.2 ст.164 КК України вчинення особою злочину раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

А отже, умисні дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного.
Сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому - судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, а також відношення до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.164 КК України у виді обмеження волі.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та статтей 75, 76 КК України суд не вбачає, оскільки процесуальна поведінка обвинуваченого, його покази у суді щодо обставин вчинення злочину, тривала не сплата аліментів- понад чотири роки, розмір заборгованості, не бажання обвинуваченого усунути всі негативні наслідки, не можуть розцінюватись як щире каяття у вчиненому правопорушенні.

Керуючись ст. ст. 368, 370-371, 373- 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік .

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 обчислювати з моменту виконання вироку суду в частині призначеного покарання.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1