Справа №701/963/19
Провадження №1-кп/701/105/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2019 року Маньківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маньківка, Маньківського району, Черкаської області , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючий, раніше судимого, в останнє 04.07.2012 року Маньківським районним судом Черкаської області за ст. 194 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі із конфіскацією майна на підставі ст. 70 ч. 4 КК України приєднано не відбутий строк 3 роки 6 міс. по вироку Маньківського районного суду Черкаської області від 29.09.2011 року і остаточно визначено покарання 6 років 6 міс. позбавлення волі з конфіскацією всього майна, постановою Маньківського районного від 23.07.2012 року відмінено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. 26.10.2018 року звільнений по відбуттю покарання, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду знаходиться дане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися.

ОСОБА_5 , та його адвокат заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів та в свою чергу заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт підтримавши його, на що в свою чергу заперечив прокурор наполягаючи на задоволенні свого клопотання.

Обговоривши в судовому засіданні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, враховуючи ступень тяжкості злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а клопотання прокурора підлягає до задоволення, оскільки при обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє увязнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також спробам незаконно переховуватись від органів досудового розслідування, та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.

Як вбачається існують ризики, та обставини у відповідності до ст. 178 КПК України, такі як тяжкість покарання що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк до шести років, а також те, що він не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи та при цьому ніде не працює, інкриміноване йому правопорушення мало місце під час існування судимості за попередні злочини яка в установленому законом порядку не знято та не погашено.

З метою забезпечення судового розгляду кримінального провадження, виконання покладених на ОСОБА_5 , процесуальних обов`язків та запобігання наявних ризиків, а саме запобігання вказаним спробам незаконно впливати на свідків, оскільки свідки ще не допитані під час судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, тому обрання відносно нього будь-якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, тому суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, строк тримання під вартою закінчується 27.11.2019 року, вважає за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою на шістдесят днів, що фактично виключає можливість задоволення клопотання ОСОБА_5 , та його адвоката стосовно зміни запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 199-200, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО м. Черкаси ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на строк 60 днів, а саме з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 26.01.2020 року, включно.
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , підтримане адвокатом ОСОБА_4 , щодо зміни запобіжного заходу - відмовити.

Копії ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі СІЗО м. Черкаси.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1