справа № 208/7613/19
№ провадження 1-кс/208/3199/19
УХВАЛА
Іменем України

22 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0002094 від 08.11.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України, -
встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним погодженим з прокурором клопотанням, прохав накласти арешт на вилучений під час огляду 18.11.2019 в Повному акціонерному товаристві «Мельник Т.В., Батура Р.В. Ломбард «Гарант» (код 32723126) за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 61, мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 належний потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонив відчуження зазначеного майна до скасування арешту у встановленому законом порядку та передати на зберігання власниці ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання слідчий не з`явився, надав слідчому судді клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, прохав клопотання про арешт майна задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду клопотання за його відсутністю, підтримав клопотання.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання вмотивоване тим, що до Кам`яського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 07.09.2019 приблизно об 12.00 год. за місцем її мешкання, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа, таємно, шляхом вільного доступу викрав належний їй мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 234 грн.
На підтвердження своєї заяви ОСОБА_6 до Кам`янського відділу поліції надано коробку із зазначеного мобільного телефону на якому вказаного його марку і модель «Nokia С2-01» та індивідуальний номер ІМЕІ: НОМЕР_1 , а також товарний чек про придбання вказаного мобільного телефону.
08.11.2019 року за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002094 зач. 1 ст. 185 КК України.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 зазначила, що проживає за вказаною адресою сама. В 2017 році вона придбала для власного користування в мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 .
07.09.2019 року приблизно об 12.00 год. коли вона перебувала у себе вдома, до неї додому прийшов незнайомий чоловік, який представився працівником міськгазу та нібито здійснити перевірку лічильника. Після уходу того чоловіка ОСОБА_5 помітила, що із підвіконня в кухні зник належний їй мобільний телефон «Nokia С2-01» та з гаманця який також лежав на підвіконнику зникли гроші в сумі 234 грн.
Під час досудового розслідування, в ході проведення слідчих (розшукових) дій було встановлено, що 07.09.2019 згідно специфікації до договору №8.24271/0.1049, вказаний мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 , громадянкою ОСОБА_7 , було передано у заставу до ломбарду Повне акціонерне товариство « ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Ломбард «Гарант» (код 32723 126) за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 61, строком до 7 жовтня 2019 р.
18.11.2019 року в приміщенні ломбарду ПАТ «Мельник Т.В., Батура Р.В. Ломбард «Гарант» (код 32723 126) за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 61, у працівника зазначеного ломбарду, свідка по кримінальному провадженню, громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками ВКП Кам`яиського ВП на підставі доручення слідчого СВ Кам`янського ВП №;:/1456 від 14.11.2019, було вилучено мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 .
18.11.2019 року мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
Власником вказаного мобільного телефону є потерпіла громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .
На думку слідчого, предмети клопотання відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовими доказами та мають доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, метою застосування арешту відносно вказаного майна є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання про накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
З матеріалів клопотання, а саме з договору специфікації до договорів фінансового кредиту№ 8.24271/0.1049від 07.09.2019 року зазначений предмет клопотання мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 , громадянкою ОСОБА_7 , було передано у заставу до ломбарду Повне акціонерне товариство « ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Ломбард «Гарант» (код 32723 126) за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 61, строком до 7 жовтня 2019 р.. за що ломбардом видана сума 100 гривень.
Крім того з заяви ОСОБА_10 , долученої до клопотання, вбачається, що його предмети - «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 , добросовісним набувачем - власником майна за відплатним договором специфікації, добровільно наданий для огляду та вилучення органом досудового розслідування.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Ч. 1 ст. 388 ЦК України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Ч. 1, 2 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З викладеного слід зробити висновок, що орган досудового розслідування має правову підставу зберігання у себе предмет клопотання, оскільки він наданий стороні обвинувачення добровільно (ч. 2 ст. 100 КПК України) особою, право власності якої на теперішній час презюмується Повним акціонерним товариством «Мельник Т.В., Батура Р.В. Ломбард «Гарант» (код 32723126), в особі представника ОСОБА_10 , як особою яка придбала зазначене майно за відплатним договором, у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).
Також в матеріалах клопотання відсутні будь-які данні що потерпіла особа ОСОБА_5 заявила позовні вимоги майнового характеру в порядку передбаченому ст. 388 ЦК України, та зазначені обставини не встановлені рішенням суду, яке б набрало законної сили.
Згідно ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.
Постановою старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 18.11.2019 року вилучені за добровільною згодою особи що їх набула на правовій підставі ПТ Ломбард «Гарант» код 32723126, мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом та долучені до матеріалів кримінального провадження № №0002094 від 08.11.2019 року.
Враховуючи, що предмет клопотання мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вже знаходиться у розпорядженні слідчого на належній правовій підставі, відсутні будь-які ризики його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Також, висновок слідчого про наявність у предмета клопотання процесуального статусу тимчасово вилученого майна є помилковим, оскільки він набутий органом досудового розслідування в порядку ч. 2 ст. 100 КПК України, а не в порядку ст. 167-169 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Таким чином, предмет клопотання, як доказ сторони обвинувачення, належним чином збережений у органу досудового розслідування і слідчим не доведено ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, що тягне за собою відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись викладеним та ст. 9, 22, 93, 98, 99, 100, 132, 170, 173 КПК України, слідчий суддя
постановив:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0002094 від 08.11.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1