Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1277/19
Провадження № 1-кп/480/305/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 листопада 2017 року за № 0001034 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печеське Красилівського району Хмельницької області, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм в Миколаївському протитуберкульозному обласному протитуберкульозному диспансері, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
встановив:
У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно нього та його звільнення від кримінальної відповідальності.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти клопотання обвинуваченого.
Заслухавши у судовому засіданні сторін кримінального провадження, розглянувши клопотання, суд дійшов такого.

ОСОБА_4 , відповідно до обвинувального акта, висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Так, 04.11.2017 приблизно о 07 годині (більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено), перебуваючи на території Миколаївського обласною протитуберкульозного диспансеру, розташованого за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Надбузьке, вул. Веселинівська, 4 на ґрунті неприязних відносин, з метою реалізації умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , направився до палати № 10 четвертого відділення, де проходить лікування останній, та наніс близько двох точкових ударів дерев`яною палицею, яку він взяв із собою, в область верхніх кінцівок ОСОБА_5 , який в подальшому вирвався та побіг до палати № 2. До цієї палати забіг ОСОБА_4 , який продовжуючи свої протиправні дії, намагався нанести удари в область голови останньому, однак через те, що ОСОБА_5 прикрив голову руками, то ОСОБА_4 наніс останньому два удари кулаком в область верхніх кінцівок, внаслідок чого умисно спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1728 від 06.11.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Частинами 1, 4 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку (частини 2, 3, 4, 5 статті 288 КПК України).
Судом з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не проводилося у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий ОСОБА_5 помер.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Статтею 49 Кримінального кодексу України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.
Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 8 від 23.12.2005 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у спричиненні 04 листопада 2017 року умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Отже, під час судового розгляду кримінального провадження 13 листопада 2019 року минуло більше ніж два роки з дня вчинення 04 листопада 2017 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 іншого злочину не вчинив, фактичного ухилення від слідства та суду не допускав.
Під час судового провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано розшук, у зв`язку з його неявкою у судові засідання, однак з пояснень обвинуваченого вбачається, що фактичного ухилення від суду він не допускав, оскільки він не прибував у судове засідання через те, що не отримував судові повістки.
За таких обставин, суд вважає, що хоча розшук обвинуваченого і мав місце, однак фактично ухилення від суду в діях ОСОБА_4 відсутнє.
Вказана позиція суду також узгоджується з постановами Верховного Суду у справі № 659/2364/16-к та у справі № 346/883/15-к відповідно до яких, ст. 49 КК України пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства за умови наявності підтвердження вказаного факту.
За таких обставин, суд вважає, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає закриттю.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 286, 288 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0001034, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 листопада 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1