Провадження №11-сс/991/124/19
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2019 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року про відмову в задоволенні його скарги на постанову старшого детектива Другого відділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №00003121 від 17 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

29 жовтня 2019 року Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду з Київського апеляційного суду отримано матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №00003121 від 17 грудня 2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями по провадженню №11-сс/991/124/19 справу призначено судді-доповідачеві ОСОБА_1 , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

До початку судового засідання від судді ОСОБА_2 надійшла заява про самовідвід.

Самовідвід суддя мотивував тим, що згідно з апеляційною скаргою ОСОБА_5 , останній посилався на те, що в кримінальному провадженні головним підозрюваним є суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді судді, більше 10 років працював в цивільній палаті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, суддю, який заявив самовідвід, обговоривши заяву про самовідвід судді ОСОБА_2 , дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого суддею самовідводу, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 55 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України до обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, серед іншого, віднесено інші обставини, які б викликали сумнів у його неупередженості.

Згідно із ч. 1 ст. 80 Кримінального процесуального кодексу України за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 Кодексу, суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів «суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді».

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що передбачає ч. 5 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України.

В п. 103 рішення у справі «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (остаточне з 27 травня 2013 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу, inter alia, на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного (див. рішення у справах «Фіндлей проти Сполученого Королівства» (Findlay v. the United Kingdom), від 25 лютого 1997 року, п. 73, Reports of Judgments and Decisions 1997-I, та «Брудніцька та інші проти Польщі» (Brudnicka and Others v. Poland), заява № 54723/00, п. 38, ECHR 2005-II)». У п. 104 і п. 105 цього ж рішення Європейський Суд з прав людини вказав, що «безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ)», « Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ)» , «… навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86)».

Як вбачається із змісту апеляційної скарги ОСОБА_5 , він просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року, якою йому відмовлено у задоволенні скарги на постанову старшого детектива Другого відділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №00003121 від 17 грудня 2018 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 364, ст. 365, ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України відносно судді ОСОБА_7 .

Постановою Верховної Ради України № 3060-III від 07 лютого 2002 року ОСОБА_2 було обрано на посаду судді апеляційного суду Львівської області безстроково (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3060-14).

Указом Президента України № 1824/2005 від 23 грудня 2005 року ОСОБА_7 було призначено у межах п`ятирічного строку на посаду судді апеляційного суду Львівської області (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1824/2005) та Постановою Верховної Ради України № 1237-V від 27 червня 2007 року його було обрано на посаду судді апеляційного суду Львівської області безстроково (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1237-16).

Указом Президента України № 297/2018 від 28 вересня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було переведено з апеляційного суду Львівської області на роботу на посаду судді Львівського апеляційного суду (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/297/2018).

Указом Президента України № 129/2019 від 11 квітня 2019 року ОСОБА_2 призначено на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/129/2019).

Отже, в період з 23 грудня 2005 року по 11 квітня 2019 року судді ОСОБА_7 та ОСОБА_2 працювали в одному суді.

Крім того, у відкритому доступі на сайті Єдиний державний реєстр судових рішень міститься інформація, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_7 як судді Апеляційного суду Львівської області певний час приймали участь у розгляді справ у складі однієї колегії суддів.

Із огляду на вищенаведене, на думку колегії суддів, участь судді ОСОБА_2 в розгляді по суті апеляційної скарги ОСОБА_5 , поданої на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого детектива Другого відділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №00003121 від 17 грудня 2018 року, в якому йшлося про скарги ОСОБА_5 на вчинення злочину ОСОБА_7 , у стороннього спостерігача може створити враження, що суддя ОСОБА_2 буде упередженим під час прийняття рішення за результатами розгляду такої апеляційної скарги.

Тому, з метою збереження та утвердження довіри у громадськості до судів заяву про самовідвід судді ОСОБА_2 слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 82 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву про самовідвід судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 задовольнити.

Відвести суддю Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , поданої на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого детектива Другого відділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №00003121 від 17 грудня 2018 року.

Матеріали провадження №11-сс/991/124/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , поданої на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого детектива Другого відділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №00003121 від 17 грудня 2018 року по справі №760/19974/19 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу для визначення колегії суддів без участі відведеного судді ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3