Справа № 752/4072/19
Провадження №: 1-кп/752/1194/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, студента першого курсу Політико-правового коледжу «Аско», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого за ч.1ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_5 10.01.2019 року приблизно о 15.00 годин, перебував в торговельній залі гіпермаркету «Ашан», що розташований в ТРЦ «Океан Плаза» за адресою м. Київ, вул. Антоновича , 176.

Переконавшись, що поряд немає працівників магазину, та скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, вирішив таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 взяв чохол для мобільного телефону, вартістю 143 грн.20 коп.; гарнітуру «РІКО-103», вартістю 71 грн.20 коп.; пляшку вина «Лонга Найт», вартістю 100 грн.45 коп., а всього товару на загальну суму 314 грн.85 коп., який заховав до кишень куртки та направився до виходу.
Не оплативши, з викраденим товаром пройшов повз касу, проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками охорони.

Тобто, ОСОБА_5 визнається винним за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, - замах на таємне викрадення чужого майна.

Обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що в дійсності, 10 січня 2019 року при відсутності коштів, маючи намір викрасти, взяв в «Ашан» чохол для мобільного, гарнітур та пляшку вина, заховав до кишень і направився до виходу та намагався, не оплативши, пройти повз каси, проте на виході його затримала охорона. У вчиненому розкаюється. Працює неофіційно волонтером, має власний заробіток.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та прийшов до висновку про те, що дії обвинуваченого за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При обранні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості, а також причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, особу обвинуваченого, який на даний час є студентом, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, про які детально відображено у досудовій доповіді, яка на виконання ухвали суду підготовлена інспектором сектору ювенальної пробації м. Києва, і згідно висновку якої, виправлення ОСОБА_5 , можливе без ізоляції від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи позицію сторони обвинувачення висловлену в судових дебатах та по суті підтриману стороною захисту, суд прийшов до висновку, що перевиховання та виправлення неповнолітнього обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу, враховуючи що обвинувачений має самостійний дохід та власні кошти, на які може бути звернене стягнення. Водночас, враховуючи особу неповнолітнього обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, а також обставини того, що в ході судового розгляду по суті визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки обвинувачений на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, на підставі ст. 105 КК України, ОСОБА_5 слід звільнити від покарання та застосувати примусовий захід виховного характеру у виді застереження, вважаючи такий вид примусового заходу виховного характеру щодо неповнолітнього необхідним і достатнім для виправлення неповнолітнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 497 КПК України, ст. ст. 12,98, 99,105 КК України -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн.

Згідно ст. 105 КК України, ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання і застосувати примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_8