Справа № 334/3507/19
Провадження № 1-кп/317/340/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001482 від 26.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.05.2019 до Запорізького районного суду Запорізької області з Ленінського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю на підставі ухвали Запорізького апеляційного суду від 16.05.2019 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001482 від 26.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України.
Ухвалою суду від 16 травня 2019 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Запорізькому районному суду Запорізької області, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.
Також прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави.
В обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому збереглись, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних (матеріали щодо яких виділені в окреме провадження) у цьому ж кримінальному провадженні, сприяти переховуванню інших фігурантів справи, яких на даний час не затримано.
Зауважив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники адвокат ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що в обвинувальному акті, затвердженому прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 15.05.2019, невірно зазначено посаду особи, яка склала обвинувальний акт, - слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , а також, в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, назва установи, в якій складався та затверджувався обвинувальний акт, - Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області.
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування № 0001482, а саме: у пункті 14 розділу ІІ в колонці «Дата ухвалення» не зазначено день, а лише вказано місяць і рік «.04.2018»; в колонці «Санкція прокурора» зазначена ОСОБА_11 , проте, відповідно до матеріалів вказаного кримінального провадження, прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_11 не включена до складу групи прокурорів вказаного кримінального провадження.
Під час відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України, захисником встановлено, що повідомлення слідчого про початок досудового розслідування, в порядку ч. 6 ст. 214 КПК України, керівнику органу прокуратури взагалі не надсилалось, оскільки наявне повідомлення не містить вихідного номеру СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, вхідного номеру та штампу про отримання вказаного документа Запорізькою місцевою прокуратурою № 3 Запорізької області та резолюції керівника органу прокуратури процесуальному керівнику про початок досудового розслідування.
Також, старшим групи прокурорів в зазначеному кримінальному провадженні призначено прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_5 , однак обвинувальний акт затвердив прокурор цієї ж прокуратури ОСОБА_9 . При цьому, матеріали кримінального провадження не містять письмових доручень або вказівок, постанов в порядку ст. 110 КПК України, якими б прокурор ОСОБА_5 уповноважував прокурора ОСОБА_9 на затвердження обвинувального акту відносно ОСОБА_6 . Відтак, прокурор ОСОБА_9 не мав достатніх підстав для затвердження вказаного обвинувального акту.
Крім того, в обвинувальному акті, в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначені недостовірні данні щодо пом`якшуючих покарання обставин та обставин, які обтяжують покарання. Так, ОСОБА_6 провину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнає, однак в обвинувальному акті зазначено пом`якшуючу обставину у вигляді щирого каяття. Також в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що не відповідає дійсності.
Окрім того, зазначив, що формулювання обвинувачення не конкретне, в обвинувальному акті викладено лише зміст підозри, а також частину тих фактичних обставин, у вчиненні яких підозрювалась особа та правова кваліфікація, та не зазначено посилань на докази, якими обґрунтовується обвинувачення.
Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники у підготовчому судовому засіданні заперечували проти його задоволення та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання. Клопотання обґрунтовано тим, що на теперішній час відпала необхідність в застосуванні такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Також захисник зазначив, що ОСОБА_6 має постійне місце мешкання та неповнолітню дитину на утриманні, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Після вчинення кримінальних правопорушень, у яких його обвинувачують, у розшуку він не перебував та до затримання тиск на потерпілого та свідків не чинив. До кримінальної відповідальності раніше не притягався, мав офіційне працевлаштування. За час знаходження в слідчому ізоляторі будь-які дії, спрямовані на тиск щодо потерпілого та свідків не вчиняв. Потерпілому відшкодовано шкоду, завдану злочином, внаслідок чого останній не має претензій до обвинуваченого та не наполягає на суворому покаранні,про що в матеріалах провадження є відповідна розписка. З іншими особами, які вчинили вказані кримінальні правопорушення будь-яких стосунків не підтримує, не збирається сприяти переховуванню інших фігурантів кримінального провадження.
Окрім того, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 зазначив, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, а саме не містить обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зазначив, що підозра відносно його підзахисного є не обґрунтованою та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.
Обвинувачений та його захисники зазначили, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисників про повернення обвинувального акту прокурору та проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні.
Потерпілий ОСОБА_12 , належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню, до суду не з`явився.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисників, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого та його захисників задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.

Вимоги до обвинувального акту, встановлені ст. 291 КПК України та даний перелік є вичерпним.

Дослідження змісту обвинувального акту свідчить про те, що в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме, що встановлено досудовим розслідуванням, а відтак відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеній вимозі КПК України.

Колегія суддів зазначає, що державне обвинувачення процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Відповідно до положень ст. 337 КПК України прокурор в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи, а суд, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

До того ж, з`ясування обставин справи, в тому числі щодо наявності та виду співучасті у вчиненні злочинів, наявності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також перевірка цих обставин доказами є наступною стадією судового провадження і не є завданням підготовчого судового засідання.

Таким чином, обставини, які відповідно до частини першої ст. 91 КПК України,підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, викладено чітко і конкретно.

Недоліки, зазначені обвинуваченим та його захистом при складенні реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Інші доводи клопотання також не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Запорізькому районному суду Запорізької області.
Виходячи з положень ч. 3 ст. 315 КПК України, наявні достатні підстави для призначення вказаного кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що є всі підстави для призначення судового розгляду провадження відповідно до обвинувального акту, оскільки він складений відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги щодо територіальної підсудності. Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.
Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання обвинуваченого та його захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який колегія суддів приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2019 відносно підозрюваного ОСОБА_6 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі м. Запоріжжя на строк 60 днів, який ухвалою суду від 12.08.2019 був продовжений.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжких злочинів, вчинених із застосуванням насильства.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування або зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, враховуючи, що підстави для обрання запобіжного заходу, визначені слідчим суддею дотепер не відпали, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілого, які не допитані в ході судового розгляду, сприяти переховуванню інших фігурантів справи, яких на даний час не затримано, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів не визначає розмір застави на підставі вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину вчиненого із застосуванням насильства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції не винуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає у даному випадку виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Слід також зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 (справа № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 176-178, 183, 193-194, 199, 291, 314, 315-316, 392-393, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001482 від 26.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11 жовтня 2019 року о 11 годині 30 хвилин у приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області.
Судовий розгляд кримінального провадження буде здійснюватись судом колегіально, у складі трьох суддів.
У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту відмовити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави до 30 листопада 2019 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Запорізького слідчого ізолятору за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року у встановленому законом порядку протягом семи днів з дня її проголошення, в іншій частині окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3