Справа № 438/452/19
Провадження № 1-кп/442/261/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді- ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000675 від 21.12.2018р., відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Східниця, Львівської області, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, з незакінченою вищою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, позапартійного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 19 грудня 2018 року близько 19год. 30хв., перебуваючи неподалік будинку №7 по вул.Котляревського у смт. Східниці, Львівської області, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово в ході словесного конфлікту, умисно наніс ОСОБА_5 правою рукою декілька ударів в ділянку обличчя, шиї та грудної клітки зліва, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці обличчя, шиї, а також грудної клітки зліва, а також забою м`яких тканин обличчя, шиї зліва, грудної клітки, які по ступенню тяжкості кваліфікуються за ознакою легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав частково та суду пояснив, що дійсно потерпілий зайшов до них в будинок, де він із друзями сиділи і розпивали спиртні напої. Останній попросив сигарету і пішов. Коли він стояв на вулиці біля паркану до нього підійшов потерпілий та почав його звинувачувати , що він кинув йому недопалок сигарети у кишеню. Останній не давав йому пройти, кричав до нього. І перебуваючи в такому стані він його вдарив в область щоки. Коли потерпілий намагався його вдарити, він знову його вдарив в область щоки. Пояснив, що потерпілий його спровокував. Згодом він намагався вибачитися, відшкодував витрати понесені медичною установою на лікування потерпілого. Цивільного позову не визнав, оскільки вважає, що обставини, на які посилається потерпілий є надуманими та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, просить в його задоволенні відмовити. У вчиненому розкаюється та просить суворо його не карати.

Окрім часткових зізнань обвинуваченого, показань, допитаних в судовому засіданні потерпілого, вина ОСОБА_4 також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні:

Поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що дійсно 19.12.2018 року він вийшов пройтися та подихати свіжим повітр"ям. Зайшов до сусіда, де сиділи обвинувачений ОСОБА_4 та інші особи. Коли розмовляв із сусідом, обвинувачений кинув йому у кишеню недопалок сигарети. Повертаючись із прогулянки, підійшов до ОСОБА_4 , який в той час стояв на дворі, спитати для чого він це зробив. Однак останній почав наносити йому удари в ділянку обличчя та грудної клітки. Надійщли двоє відпочиваючих, які йому допомогли повернутися додому. Внаслідок таких дій, він проходив лікування. Обвинувачений не відшкодував йому ні витрати на лікування ні моральну шкоду, а тому просить цивільний позов задоволити. А щодо міри покарання призначити сувору міру покарання.

Письмовими доказами:

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань ( номер провадження №0000675 від 21.12.2018р.);

Заявою ОСОБА_5 від 20.12.2018р.;

Рапортом старшого інспектора чергового СРПП №2 Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області від 22.12.2018р.;

Ухвалою про призначення судово-медичної експертизи від 14.01.2019р.;

Висновком експерта за №32 від 23.01.2019р. з якого вбачається, що у громадянина ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці обличчя, шиї, а також грудної клітки зліва, а також забою м`яких тканин обличчя, шиї зліва, грудної клітки, які по ступенню тяжкості кваліфікуються за ознакою легких тілесних ушкоджень.

Відповіддю за №54/1/45/02-19 від 04.01.2019р. «Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава».

Відповіддю на запит слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 на обліку лікаря-нарколога не знаходиться; на обліку «Д» обліку у лікаря-психіатра не знаходиться;

Характеристикою ОСОБА_4 , наданою бухгалтером ОСББ «Азалія 152» від 15.01.2019р.;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.04.2019р; та фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту;

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , що він не наносив ударів потерпілому в грудну клітку, що він захищався від нападу потерпілого та розцінює їх як спосіб захисту та ухилення від відповідальності за скоєне, пояснення обвинуваченого вважає неправдивими, непослідовними та суперечливими, зробленими з намаганням ввести суд в оману, вони повністю спростовуються поясненнями потерпілого, висновком експертизи № 32 від 23.01.2019 року, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд оцінює висновок експерта за проведеними по справі судовою експертизою об`єктивним, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, які належним чином мотивовані, аргументовані та науково обґрунтовані, тому сумнівів у суду не викликають. Будь-яких протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Суд також враховує, що дії обвинуваченого мали активний характер. Обвинувачений міг розраховувати на особливу силу удару і такі можливі наслідки, які настали. При чому тяжкість цих наслідків у свідомості обвинуваченого не була конкретизована.

Тобто, на думку суду, ОСОБА_7 діяв з невизначеним і непрямим умислом. Суд також враховує спрямованість умислу обвинуваченого. Питання про умисел судом вирішувалось з огляду на сукупність усіх обставин вчинення діяння. Зокрема враховується спосіб, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Наведені вище докази на думку суду є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Докази досліджувались, інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та кваліфікує його дії, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

Його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України , спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засуджених є їх виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як нею, так і іншими особами, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворішим покарань, тому таке покарання слід призначити до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого. 'Крім того покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі ч.1 ст.125 КК України, що кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не притягався до кримінальної відповідності, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання в межах санкції обвинувачення, у виді штрафу.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 5340.36грн. та моральної шкоди в сумі 20 000грн. підлягають до часткового задоволення.

В судовому засіданні було доведено, достовірними та допустимими доказами, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 була заподіяна матеріальна шкода на суму 5340.36грн.

Зазначені витрати підтверджуються касовими чеками та розрахунками, які були досліджені у судовому засіданні. Тому вимоги позивача в цієї частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом також встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_5 була спричинена моральна шкода. Він був змушений терпіти фізичну біль, страждати та переживати, надавати додаткові зусилля для забезпечення організації своєї життєдіяльності. Вирішуючи питання про розмір заподіяної моральної шкоди, з огляду на доводи сторін кримінального провадження, представлені докази, суд вважає, що вимоги про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в розмірі 5000 грн.

Судових витрат та речових доказів по справі не має

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 5340.36грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1