Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження №11-сс/4806/500/19 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2019.

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано вказаний запобіжний захід строком на 60 днів, а саме до 12 год. 30 хв. - 15.11.2019 із визначенням розміру застави у розмірі 65 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 865 грн. щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, інваліда 2 групи, вважається не судимим, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Цією ж ухвалою у разі звільнення ОСОБА_9 з-під варти внаслідок внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Із клопотання вбачається, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000082 від 29.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стали матеріали УСБУ в Закарпатській області. Під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено, що 18.09.2019, о 07 год. 30 хв. під час проведення обшуку, на підставі ухвали Бориспільського районного суду Київської області, за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено пластикову коробку із білою кристалічною речовиною яка за зовнішніми ознаками

-2-

подібна до психотропного засобу «метамфетамін», яка згідно проведеного спеціалістами Закарпатської митниці ДФС в ході обшуку експрес тесту містять у своєму складі психотропний засіб «амфетамін», загальною вагою близько 50 гр.. Окрім того, в ході проведення обшуку виявлено згортки фольги з сухою подрібненою речовиною рослинного походження яка за зовнішніми ознаками подібна до особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», яка згідно проведеного спеціалістами Закарпатської митниці ДФС в ході обшуку експрес тесту містяти у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» загальна маса якого становить близько 100 гр.. Дані наркотичні засоби ОСОБА_6 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , до моменту його затримання та вилучення працівниками правоохоронних органів, що мало місце 18.09.2019.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.307ККУкраїни.

З цих підстав та враховуючи наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та існування ризиків переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий ставив питання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, з конфіскацією майна та існуванням ризиків того, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Також слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який є інвалідом 2 групи, згідно вимог ст. 89 КК України вважається не судимим, однак будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за ст.307 КК України (в провадженні судів перебувають кримінальні провадження саме за збут наркотичних засобів), на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні нового, умисного, тяжкого злочину, який являє собою надзвичайну небезпеку для суспільства. Крім того слідчий суддя врахував мотив та спосіб вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При визначенні згідно ч.3 ст.183 КПК України щодо ОСОБА_6 застави, слідчий суддя врахував положення ч.5 ст.185 КПК України,

-3-

згідно яких розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину становить від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані щодо його майнового стану, зокрема те, що останній офіційно ніде не працює і є інвалідом ІІ групи. При цьому, слідчий суддя взяв до уваги, що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 не було знайдено жодних грошових коштів, які могли засвідчити, що такі отримані з незаконних джерел, зокрема внаслідок збуту наркотичних засобів та ненадання органом досудового розслідування жодного належного та допустимого доказу про те, що ОСОБА_6 володіє значними сумами грошових коштів, одержаних будь-яким шляхом, в тому числі і внаслідок незаконного збуту наркотичних засобів. З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про визначення щодо підозрюваного ОСОБА_6 застави у розмірі 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124 865 грн., що на думку слідчого судді буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, визначених КПК України.
В апеляційній скарзі, прокурор просить ухвалу слідчого судді від 20.09.2019 щодо підозрюваного ОСОБА_6 скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі не менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 960 500 грн.. В обгрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_6 в частині визначення розміру застави, оскільки її розмір невідповідає тяжкості та суспільній небезпечності злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 .. При цьому прокурор звертає увагу, що ОСОБА_6 засуджений Ужгородським міськрайонним судом за ч.2 ст.307 КК України до семи років позбавлення волі. Вказаний вирок хоча і не набув законної сили у зв`язку з оскарженням, проте вказана обставина свідчить, що ОСОБА_6 раніше вчиняв злочини, пов`язан із незаконним збутом наркотичних засобів. Також прокурор вказує, що рішення слідчого судді не відповідає п.16 листа ВССУ від 04.04.2013 №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» щодо обов`язку визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішеннях у справах «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010 та «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 щодо необхідності визначення розміру застави, яка б забезпечила впевненість у тому, що винна особа не уникне правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

-4-
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 20.09.2019 відповідає не в повній мірі.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000082 від 29.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України. 18.09.2019 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України, цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 20.09.2019 за клопотанням заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .
Як вбачається з матеріалів судового провадження, при вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка, яка ніким із учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків чи іншим чином, продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

-5-

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що визначений слідчим суддею розмір застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

-6-

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, предметом якого є особливо небезпечні наркотичні засоби. Даному злочину притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Саме тому право кожного на охорону здоров`я, в тому числі і від негативного впливу на організм людини наркотичних, психотропних і токсичних речовин, визначено як одне із основних прав людини, та закріплене в ст.49 Конституції України.

Також апеляційним судом приймається до уваги те, що ОСОБА_6 вже притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних речовин, про що свідчить перебування у провадженні суду з цього приводу обвинувального акту про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Викладені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про реальне існування ризику того, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини, може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

При цьому апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, п.51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26.06.1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».
Колегія суддів також враховує значний суспільний резонанс даної справи і вважає, що існують підстави вважати, що звільнення затриманого може реально порушить публічний порядок.
Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави - 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124 865 грн. є таким, що не співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

-7-

Визначаючи розмір застави, апеляційний суд бере до уваги обставини, встановлені ст. ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості злочину, його високого ступеня суспільної небезпеки, зумовленого тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому, а також особи підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд приходить до висновку, що даний випадок є виключним, у зв`язку з чим застава у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, а тому слід визначити заставу, у розмірі, що перевищує вказані межі, а саме 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 288 150 грн., оскільки такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
Такий розмір застави, апеляційний суд вважає справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави в розмірі не менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, задоволенню не підлягають з таких підстав.

Із матеріалів провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді із поданням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий, за погодженням з прокурором вказував, що при визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 слід врахувати тяжкість інкримінованого йому злочину та його суспільну небезпеку, тобто без зазначення конкретного розміру застави, як і зазначення даних про виключність випадку у розумінні положень ч.5 ст.182 КПК України. Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор вже зазначив про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 у розмірі не менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів враховує, що передбачених ч.2 ст.185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали провадження щодо ОСОБА_6 не містять.
Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін;2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

-8-

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2019 про обрання щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 65 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 865 грн. - скасувати.
Клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області - задовольнити
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, інваліда 2 групи, що вважається не судимим, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07 год. 15.11.2019.
Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 288 150 (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят) грн..
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: