Номер провадження: 11-кп/813/1536/19
Номер справи місцевого суду: 505/2898/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Котовського міськрайсуду Одеської області від 11.09.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в рамках судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

встановив:
Вищезазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції від 11.09.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України в рамках судового розгляду кримінального провадження №0000904 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.11.2019 року.

Згодом, 12.09.2019 року захисник ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 через канцелярію суду 1-ої інстанції подали апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду 1-ої інстанції, яка надійшла в провадження судді-доповідача 20.09.2019 року.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до постановленого рішення Конституційним судом України 13.06.2019 року по справі №3-208/2018(2402/18) №4-р/2019, за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України,, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

У своєму рішенні Конституційний Суд дійшов висновку, що положення ч. 2 ст. 392 КПК України в частині неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не гарантують особі ефективної реалізації її конституційного права на судовий захист, не відповідають критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), не забезпечують справедливого балансу інтересів особи та суспільства

Відповідно до апеляційної скарги та оскаржуваної ухвали встановлено, що в провадженні Котовського міськрайсуду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000904, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке ухвалою Котовського міськрайсуду Одеської області від 11.09.2019 року задоволено (а.п. 60).

Разом з тим, в даному випадку під час підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_4 не продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, а за клопотанням прокурора до нього був застосований такий запобіжний захід.

Враховуючи положення ст.392 КПК України та вищевказане рішення Конституційного Суду України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Котовського міськрайсуду Одеської області від 11.09.2019 року про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі обвинувачений та захисник оскаржують ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то вважаю, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 та повернути її останнім.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 9, 24, 370, 392, 399, 419, 532 КПК України, суддя доповідач,

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Котовського міськрайсуду Одеської області від 11.09.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , в рамках судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України відмовити.

Копію ухвали з апеляційною скаргою направити захиснику ОСОБА_3 та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців, а обвинуваченим, який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя Одеського апеляційного суду: ОСОБА_2