КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/250/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Богуславського району, Київської області, громадянина України, одруженого, працюючого експедитором ТОВ «Нова Пошта», з освітою середньою, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст.89 КК України,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 115 КК України,-
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим за ч.1 ст.115 КК Українита призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 встановлено обчслювати з 06.07.2018, зарахувавши в даний строк час перебування його під вартою, починаючи з 07.05.2017 року (день фактичного затримання). Період з 07.05.2017 року по 20.06.2017 року, відповідно до вимог ст. 72 КК України в редакції яка діяла на той час, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, - залишено без зміни.
Вирішено питання щодо речових доказів, цивільних позовів та процесуальних витрат.
На вказаний вирок, потерпілий ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , подали апеляційні скарги.

Потерпілий ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року стосовно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати через м`якість та винести новий вирок, яким призначити йому більш сувору міру покарання, а саме максимальне покарання, передбачене нормою закону.

Захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі просить дослідити докази у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, змінити вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року щодо ОСОБА_9 , шляхом зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення із ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, зменшити суми моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 . Застосувати до ОСОБА_9 положення ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом. Також під час апеляційного розгляду просили зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 весь строк його попереднього ув`язнення, починаючи з дати затримання з 07.05.2017 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до вступу вироку в законну силу.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_7 , зазначає, що вирок суду щодо ОСОБА_9 винесено без врахування тяжких наслідків, які настали в результаті його незаконних дій та без прийняття до уваги реального відношення обвинуваченого до своїх дій та цих наслідків.
Також апелянт зазначає, що суд призначаючи покарання вказав на позитивну характеристику з місця його проживання, однак вважати цю характеристику належною та допустимою безпідставно, адже вона фактично отримана не за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , а з сільради за місцем проживання його матері, де він давно не проживає. Крім того суд не прийняв до уваги при визначенні строку покарання і того факту, що перша дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_13 при дачі своїх показань стверджувала, що він до неї також застосовував фізичне насильство, тобто бив.
Захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що всі докази, які досліджувалися в ході судового провадження, ніяким чином не підтверджують умисел ОСОБА_9 саме на вбивство своєї дружини ОСОБА_14 та є неналежними і недопустимими.
Також апелянт зазначає, що суд у вироку посилається на показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 однак вказані свідки жодними чином не підтверджують фактів, що у ОСОБА_9 був умисел на вбивство ОСОБА_14 . Їх показання свідчать про загальні дані життя сім`ї, та про обставини подій, які мали місце вже після смерті ОСОБА_14 .
Крім того апелянт вказує, що є помилковим і безпідставним висновок суду про наявність у ОСОБА_9 умислу на вбивство з посиланням на висновок експерта № 1441, який на думку захисника не є доказом умислу на вбивство, а лише є доказом заподіяння тілесних ушкоджень та механізму їх завдання. Крім того суд першої інстанції безпідставно відкинув висновок спеціаліста судово-медичного експерта (комісійний) № 43, який був наданий суду стороною захисту.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_9 не мав умислу вбивати свою дружину ОСОБА_14 , оскільки з метою допомоги дружині сам викликав швидку медичну допомогу, неодноразово телефонував і просив лікарів швидше приїхати для надання медичної допомоги дружині, що підтверджується стенограмою розмов ОСОБА_9 з диспетчером швидкої допомоги. Тому на думку апелянта, безумовно в діях її підзахисного ОСОБА_9 є склад кримінального правопорушення, але не умисного вбивства за ч. 1 ст. 115 КК України. Докази, на які посилається суд у своєму вироку, дають підстави кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України, а саме заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, що не заперечує і ОСОБА_9 .
На думку апелянта у вироку суду відсутні належні обґрунтування, якими суд керувався, визначаючи розмір моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень та якими доказами це підтверджується, а тому зазначений у вироку розмір моральної шкоди підлягає зменшенню.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_10 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_12 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували щодо апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 , частково дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження та докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Судом першої інстанції встановлено, що06.05.2017 біля 12.20 годин ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_14 перебували на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 та вживали спиртні напої. Між ними виник конфлікт та сварка через ревнощі. В ході конфлікту у ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_14 .
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, кулаками та ногами, на протязі певного часу наніс множинні удари в різні частини тіла та не менше п`яти ударів в область голови ОСОБА_14 , спричинивши закриту черепно-мозкову травму з крововиливами під оболонки головного мозку, що стало причиною її смерті. Тобто, ОСОБА_9 визнано винним за ч.1 ст. 115 КК України, - умисне, протиправне заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство).

ОСОБА_9 як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді винним себе в умисному вбивстві не визнав. Цивільний позов потерпілого визнав в частині відшкодування матеріальної шкоди, а щодо відшкодування моральної шкоди, - частково. Пояснив, що з ОСОБА_14 проживали в шлюбі біля 7 років. Стосунки були нормальні. Але в останні роки її відношення до нього змінилося. Вона певний час перебувала у відрядженні в Африці. Наприкінці 2016 року він випадково побачив її переписку інтимного характеру з невідомим чоловіком. Був скандал, він поїхав до матері де проживав певний час. ОСОБА_14 телефонувала, просила пробачення і він вибачив, повернувся до неї. З чергового відрядження ОСОБА_14 повернулася в Україну 5 травня 2017 року, а до Києва прибула в ніч з 5 на 6 травня 2017 року і він вночі зустрічав її на станції метро Житомирська. Коли водій виставив її валізи, ОСОБА_14 певний час затрималася і він помітив, що вона спілкувалася з якимось чоловіком, поцілувала його. Це його обурило, він намагався з"ясувати у неї, хто це і які у них відносини. Вона у відповіла, що просто знайомий по роботі. Від неї було чути запах спиртного. Коли прибули додому, певний час сиділи на кухні, спілкувалися. ОСОБА_14 запропонувала випити за її повернення. Вживали спочатку пиво, потім коньяк. Посварилися із за її поведінки та з приводу того, що вона була напідпитку, він за це дуже переживав. Вранці ОСОБА_14 знову почала вживати спиртне, він також приєднався. Знову почали вияснятистосунки з приводу її поведінки. Почаласьсварка. В певний час зателефонував її батько, вона передала слухавку йому і він сказав, що донька напідпитку приїхала, спілкувалася з якимось чоловіком, на що батько відповів, що це усе його вигадки. Продовжили вживати спиртне. Коли ОСОБА_14 роздягнулася, побачив у неї на тілі в області грудей синці, і він уже не міг стриматися. Силою відштовхнув ОСОБА_14 вдаривши в область голови. В подальшому бив, про те як і куди наносив удари не пригадує. Лише пам`ятає, що вона була в крові і він повів її в ванну кімнату де залишив, чув що вона миється. Вони обоє були п`яні. Телефонував батько ОСОБА_14 і він сказав, що вона спить. Коли зайшов у кімнату, не було світла і він присвічуючи ліхтариком з телефону, напевно випадково включив камеру, при цьому знімаючи на камеру ОСОБА_14 . Потім поклав її на ліжко, ліг поруч. Прокинувся від холоду. ОСОБА_14 лежала поперек ліжка, ознак життя не подавала. Він злякався, викликав швидку допомогу, які довго не приїздили і він вимушений був телефонувати декілька разів. Напевно перше відео знімав, щоб показати її батькові, щоб бачив яка його донька. Визнає, що наніс потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, але вбивати не хотів. Коли приїхала ОСОБА_14 , на її обличчі слідів побоїв, синців не було. Просить вибачення у батька потерпілої.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_14 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, а саме: документами, висновками експертиз, показаннями свідків, зокрема:
- даними протоколу огляду місця події від 07.05.2017 та фото таблиці до нього, згідно яких на ліжку в одній з кімнат в будинку АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_14 та сліди схожі на кров у ванній кімнаті та на ліжку. Під час огляду було також виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Huawei», з сім-карткою оператора «Водафоне», який був оглянутий та постановою слідчого визнаний речовим доказом (т.1 а.с. 36-50, 116-117);
- даними протоколу огляду предмету від 22.05.2017 згідно якого, під час перегляду даних, які містяться у вилученому під час огляду місця події мобільному телефоні марки «Huawei», виявлено фотографії та відео записи з зображенням жінки і чоловіка та тіла жінки з слідами пошкоджень, а також зафіксовано текст розмови. В ході проведення огляду телефону, було скопійовано скриншоти відео та фото, які записано на СД-диски (т.1 а.с.100-115);
- даними протоколу огляду предмета від 30.05.2017, зокрема огляду СД-диску, який був наданий 29.05.2017 ЦЕМД та МК, щодо виклику 07.05.2017 від чоловіка з телефонного номера НОМЕР_1 працівників екстренної (швидкої) медичної допомоги за адресою АДРЕСА_1 , та зафіксовано запис розмов, який був досліджений судом, де відмічено в одному з фрагментів, що чоловік на запитання жінки зазначає: «жена с командировки вернулась и… немножко выпили, подрались, такое вот. Я проснулся, она поперек кровати лежит холодная. Прізвище дружини ОСОБА_14 » (т.1 а.с. 32-35);
- даними висновку експерта № 9/463 від 27.06.2017 щодо лінгвістичного дослідження усного мовлення зафіксованого на аудіо файлах вищезазначених дисків, на які було скопійовано скриншоти відео та фото з телефону та диску з записом розмови з працівником швидкої медичної допомоги, експертом відмічено, що саме ОСОБА_9 приймав участь у розмовах зафіксованих на аудіо та відео файлах про що відображено у зазначеному висновку (т.1 а.с. 232-241);
- даними висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 , № 1441 ( т.1 а.с.66-73) згідно яких, виходячи із ступеня розвитку трупних явищ на час огляду трупа на місці події 07 травня 2017 року, початого о 2 годині 50 хвилин, враховуючи наявність ознак переміщення тіла після смерті, вважав, що ОСОБА_14 померла, приблизно за 8 - 12 годин до вказаного часу. Причиною смерті ОСОБА_14 є закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки головного мозку. Цей висновок зроблено на основі таких даних; наявності вищеописаних ушкоджень голови, вираженомунабряку мозку з дистрофією його клітин, ознаки порушення центральної регуляції сечового міхура, вторинні крововиливи в стовбур мозку.
3; 4; 9; 13. При проведенні експертизи трупа ОСОБА_14 виявлено ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; обширний великий синець на правій половині обличчя, який заходить на шию;синець на лобі справа; синець біля зовнішнього кута правого ока; синець на переніссі; синці на повіках лівого ока; обширний великий синець на лівій половині обличчя; синець на підборідді справа; крововиливи на слизовій губ та забійна рана на слизовій нижньої губи; забійна рана в тім`яній ділянці; крововиливи у м`які покрови голови в тім`яній ділянці, в лобній ділянці справа і в правій скроневій ділянці, в потиличній ділянці; крововиливи під м`які оболонки головного мозку;

інші ушкодження: синець на шиї справа; синці на шиї зліва; дев`ять синців на грудях спереду і справа; синець на животі зліва; сімнадцять синців на правому плечі, синці на правому лікті; сім синців на правому передпліччі; синець на задній поверхні правої кисті; дванадцять синців на лівому плечі, синець на лівому лікті з саднами; шість синців на задній поверхні лівого зап`ястя; синець на правому стегні, шість синців в зоні правого коліна; шість синців на правій гомілці; три синці на правій ступні; дев`ять синців на лівому стегні, шість синців на лівому коліні; п`ять синців на лівій гомілці; п`ять синців на лівій ступні; два садна на спині; перелом лівого сьомого ребра.
Перелом ребра і крововилив в потиличній ділянці виникли не раніше, ніж за 30 - 40 хвилин до настання смерті.
Одиничні синці на плечі, стегні та грудях спереду (з жовто-бурим відтінком) виникли за 5 - 7 діб до настання смерті.
Всі інші ушкодження виникли у відносно короткий проміжок часу, за 1 - 2 години до настання смерті; встановити їх послідовність не є можливим.
В ділянку голови ОСОБА_14 було заподіяно не менше п`яти впливів травмуючою сили. На інші частини тіла - не менше дванадцяти.
Під час отримання ушкоджень положення тіла ОСОБА_14 змінювалось, при цьому вона могла бути як в наближеному до вертикального, так і горизонтального положеннях.
Між черепно-мозковою травмою та настанням смерті ОСОБА_14 існує прямий зв`язок. Всі інші ушкодження у прямому зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

Черепно-мозкова травма, від якої настала смерть ОСОБА_14 , має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Перелом ребра має ознаки тілесного ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Враховуючи численність синців (крововиливів у м`які тканини), наявність їх продуктів розпаду в нирках, продукти розпаду крові в сечі (буро-червона непрозора сеча при відсутності запальних змін сечовидільної системи), та відсутність подальшого клінічного перебігу цих змін через смерть ОСОБА_14 , оцінити ці ушкодження за ступенем тяжкості не є можливим.
Не виключена можливість виникнення одиничних ушкоджень на тілі ОСОБА_14 в результаті падіння на площині з ударом об тупі предмети. Можливість виникнення всіх тілесних ушкоджень, в тому числі і черепно-мозкової травми в результаті падіння на площині виключається.
Положення тіла померлої безумовно змінювалось: переверталось (невідповідність стану трупних плям іншим трупним явищам), переміщувалось за руки (невідповідність трупного заклякання в руках ступеню трупного заклякання в інших частинах тіла).
Після отримання черепно-мозкової травми в повному об`ємі не виключена можливість здійснення ОСОБА_14 виконувати самостійні дії на протязі короткого часу (пересуватись).
З синцями на тілі ОСОБА_14 могла «вчиняти будь-які самостійні дії...».
Забійна рана в тім`яній ділянці виникла від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею контакту. Всі інші ушкодження у ОСОБА_14 могли утворитись в результаті ударів руками та ногами. Достовірних особливостей ушкоджень, які б свідчили про їх виникнення в результаті укусів, при дослідженні трупа не виявлено.
В крові трупа ОСОБА_14 знайдено етиловий спирт у концентрації 3,43 проміле, в сечі - 4,29 проміле; ці дані свідчать про те, що перед смертю померла вживала алкогольні напої, а вказана концентрація етанолу в крові за життя звичайно відповідає сильному алкогольному сп`янінню.
Судово-медичних критеріїв, по яким можна висловити думку про відчуття ОСОБА_14 сильного фізичного болю та його тривалість в даному випадку немає.
Зазначені висновки, в тому числі щодо причин смерті ОСОБА_14 , експерт ОСОБА_18 повністю підтвердив під час допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції. На запитання сторін відмітив, що в ділянку голови потерпілої було нанесено не менше п`яти ударів, які нанесені близько двох годин до настання смерті, а рана на тім`ї не більше ніж за 30-40 хв. до настання смерті, які в сукупності стали причиною смерті. Остання рана на тім`ї, могла утворитися як при ударі так і при падінні і могла сприяти посиленню крововиливу під оболонку мозку, оскільки основний масив травм в область голови уже існував. Існуюча та виявлена при експертизі патологія печінки у потерпілої, не могла бути причиною крововиливів у мозок.

Судом першої інстанції було допитано ряд свідків сторони обвинувачення, показання яких, в сукупності з іншими, дослідженими доказами, підтверджують винність обвинуваченого, зокрема:
- свідок ОСОБА_15 в своїх свідченнях відмітив, що обвинувачений з дружиною ОСОБА_14 проживали у них на квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яку орендували. Після того як приїхала ОСОБА_14 , він їх не бачив цілий день. Вночі зателефонувала мама ОСОБА_14 і сказала, що ОСОБА_9 викликає «швидку», бо ОСОБА_14 спить і її неможливо розбудити, просила з`ясувати, що сталося. Наверх піднялася його дружина, яка повідомила, що ОСОБА_14 лежить роздягнута, на тілі синці. Пізніше він провів лікарів в кімнату де була ОСОБА_14 . ОСОБА_9 не повідомляв, що між ними трапилося, тримався за голову, ніби звинувачував себе у чомусь. Перед цим ОСОБА_9 скаржився, що ОСОБА_14 приходять від невідомих осіб СМС повідомлення, думав про розлучення.
- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_14 повернулася в ніч з 5 на 6 травня 2017 року. Потім їх з ОСОБА_9 вона не бачила, було тихо. Вдень вона весь час була на подвір`ї, поралася на городі, проте ніякого крику, шуму не чула з кімнати де проживав ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . З сторонніх осіб ніхто не приходив в той день. Вночі її розбудив чоловік і каже, йди подивися що з ОСОБА_14 . Коли піднялася, ОСОБА_14 лежала без ознак життя, на тілі та обличчі під оком синці. Пізніше прибула поліція, лікарі. Кров побачила в умивальнику, багато посуду від алкоголю. На запитання поліції ОСОБА_9 повідомив, що напилися і не пригадує деталей.
- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що вона працювала з ОСОБА_14 , яка розповідала, що чоловік її дуже ревнує, але шкода його маму. На грудях у неї був синяк, казала що впала у ванній. Коли поверталися з м. Вінниця до м. Києва, в дорозі пили шампанське.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю обвинуваченого, про те, що ОСОБА_14 була для неї як донька. Був період, коли ОСОБА_14 перебуваючи у відрядженні в Африці, проживала з іншим чоловіком, і ОСОБА_9 дуже переживав, страждав, однак він її пробачив. Перед тим як усе сталося, вона телефонувала ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , але ніхто не відповідав. Вона зателефонувала власниці квартирі, та повідомила, що вранці ОСОБА_9 курив, був засмучений, зараз у них темно, мабуть сплять. Пізніше ОСОБА_9 на телефон перекинув фото з зображенням синців на тілі ОСОБА_14 , вона сказала щоб син їхав додому, не вздумав розбиратися. Потім він знову зателефонував і сказав, що ОСОБА_14 лежить поруч, холодна і розкрита. Сказала викликати «швидку». Знову зателефонувала господарям, взяв трубку власник, який повідомив, що його дружина наверху, там уже поліція і лікарі. Усі речі ОСОБА_14 передали її родичам.

-показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що обвинувачений її колишній чоловік, з яким вона розлучена. Характеризує його посередньо, були випадки, коли він застосовував до неї фізичне насильство. Щодо події, їй нічого не відомо.
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що його донька ОСОБА_14 перебувала в шлюбі з обвинуваченим. Йому відомо, що донька 5 травня 2017 року прибула з ОСОБА_19 , телефонувала йому, обіцяла пізніше приїхати додому. 6 травня вранці зателефонувала та спитала, чи допоможе зробити ремонт, проте була заплакана. Ввечері він почав телефонувати доньці сам, однак трубку піднімав ОСОБА_9 і спокійним голосом повідомляв, що ОСОБА_14 спить. А вранці зателефонував слідчий і повідомив, що сталося. Характеризує обвинуваченого, як неконфліктного, але коли п`яний збуджений, кудись поривався їхати. Донька лише говорила, що ОСОБА_9 проти її тривалих відлучень. Просив задовольнити пред`явлений цивільний позов про відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди.
Вищезазначені докази сторони обвинувачення, які були безпосередньо досліджені судом, були взяті до уваги, визнані належними та допустимими, і в сукупності достатніми та переконливими для визнання винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину поза розумним сумнівом, з чим погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів апеляційного суду, за клопотанням сторони захисту, дослідивши висновок спеціаліста судово-медичного експерта (комісійний) № 43, згідно якого смерть ОСОБА_14 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під м`якими оболонками головного мозку на тлі цирозу печінки, некрозу підшлункової залози та токсичного впливу алкоголю на органи та системи організму, погодилась з висновком суду першої інстанції з цього приводу та не бере його до уваги, оскільки спеціалісти не попереджались про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за дачу неправдивого висновку експерта. Вважає його недопустимим доказом в розумінні ст.86 КПК України. Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що у висновку спеціаліста, наданого адвокатом, відображена інформація, яка повністю не узгоджуються з часом вчинення злочину, зокрема відображено що комісійне дослідження проведено було на підставі клопотання адвоката від 14.02.2017 року, отриманого 02.03.2017 року, в той час, як подія мала місце 06.05.2017 року.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що ОСОБА_9 не мав умислу на вбивство своєї дружини ОСОБА_14 , оскільки з метою допомоги їй сам викликав швидку медичну допомогу, а тому його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.
При відмежуванні вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим, а тому для з`ясування спрямованості умислу особи суди повинні при дослідженні доказів враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки( пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 " Про судову практику в справах про злочину проти життя та здоров`я особи")
Всі ці обставини судом першої інстанції враховані повністю. А тому висновок суду про доведеність вини обвинуваченого саме у вчиненні умисного вбивства, з врахуванням способу нанесення потерпілій пошкоджень, кількості, характеру і локалізацій поранень та інших тілесних ушкоджень, відмічених у висновку експерта, зокрема нанесення не менше п`яти ударів в область голови, що привели до закритої черепно-мозкової травми та смерті, дій обвинуваченого направленних на фото та відео фіксацію тіла потерпілої в ракурсах її постійного переміщення, при цьому коментування своїх дій, попередньої поведінки ОСОБА_9 та потерпілої, які перебували в стані сп`яніння є обгрунтованим та належним чином мотивованим.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема зазначив, що ОСОБА_9 вважається не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, був офіційно працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, колегією суддів визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, яка також відмічена в обвинувальному акті та підтверджена документами наданими стороною обвинувачення, зокрема результатом тесту «Драгер».
У зв`язку з чим суд першої інстанції підсумовуючи результати судового розгляду, обговорюючи питання про вид та міру покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, вище наведені дані про особу обвинуваченого, обставини що обтяжують та пом`якшують покарання, обстановку тривалого, спільного розпиття спиртного, яка передувала події, прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі. З таким висновком також погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
Разом з тим, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_9 призначено занадто м`яке покарання, а тому вирок суду в цій частині є незаконним.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд повинен враховувати позитивні і негативні соціальні, фізичні, психічні і правові елементи характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.
Так, суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_9 у виді дев`яти років позбавлення волі, тобто ближче до мінімальної межі визначеної у санкції ч.1 ст.115 КК України, належним чином не врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_9 злочину, особу винного, а саме його відношення до скоєного, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та наявність обтяжуючої обставини, а саме скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Зокрема судом не було враховано психічні ознаки ОСОБА_9 , а саме відсутність психічного розладу, його темперамент, характер та соціальна спрямованість.
Так, ОСОБА_9 , хоча і зайнятий суспільно корисною працею, з 2013 року має заборгованість по аліментах на користь ОСОБА_13 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_20 , що свідчить про негативну соціальну спрямованість обвинуваченого.( а.с.194-196 т. 3) Характеристика видана директором Іванівського НВК ОСОБА_21 ( а.с. 155 т.3) хоча і позитивна, однак стосується періоду з 1986 року коли ОСОБА_9 навчався Іванівській середній школі, а тому до інкримінованих йому подій не може братись до уваги. Характеристика видана сільським головою Іванівської сільської ради ОСОБА_22 , на яку об`єктивно посилається у своїй апеляції потерпілий ОСОБА_7 є формальною оскільки в ній зазначено, що ОСОБА_9 хоча зареєстрований, але на даний час не проживає в с.Іванівка Богуславського району Київської області в господарстві своєї матері ОСОБА_12 . Що стосується правового аспекту, то ОСОБА_9 хоча і вважається відповідно до ст.89 КК України не судимим, однак раніше був двічі засудженим за скоєння тяжких злочинів.
Всі ці обставини судом першої інстанції не враховано, а тому колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_9 у виді 9 років позбавлення волі є надто м`яким, у зв`язку з чим доводи апеляції потерпілого ОСОБА_7 заслуговують на увагу.
Доводи апеляційної скарги захисника -адвоката ОСОБА_8 про те, що у вироку відсутні належні обґрунтування, якими суд керувався, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 500 000 грн. та відсутність на це належних доказів, у зв`язку з чим його необхідно зменшити, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Так, суд першої інстанції вирішуючи це питання врахував обгрунтування в цій частині позовних вимог, згідно яких ОСОБА_7 у зв`язку з неправомірними діями відповідача та втратою доньки, йому та членам його см`ї були заподіяні сильні душевні страждання.
Також заслуговує на увагу клопотання захисника -адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , в частині перерахунку строку попереднього ув`язнення відповідно до ст. 72 КК України.
Так, з резолютивної частини вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року, вбачається, що на підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) суд зарахував у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , час його перебування в установі попереднього ув`язнення у період починаючи з 07 травня 2017 року (дати затримання) по 20.06.2017 року, відповідно до вимог ст. 72 КК України, в редакції яка діяла на той час, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно приписів ч.6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому, враховуючи правові висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року в справі №663/537/17, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 07 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Інших переконливих доводів апеляційних скарг, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтами не наведено і при розгляді їх розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва 06 липня 2018 року, яким ОСОБА_9 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК Українискасувати в частині призначеного покарання та заліку строку попереднього ув`язнення.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1, ч. 5, ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) в строк покарання, зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 07.05.2017 року до вступу вироку в закону силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даного вироку.

Судді:

_____________ _____________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4