Постанова Іменем України

03 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 221/4171/17 провадження № 51-8531км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 09 липня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000536, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ст. 246 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Волноваського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 246 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Апеляційний суд Донецької області від 09 липня 2018 року скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_6 покарання за ст. 246 КК у виді арешту на строк 1 місяць та застосував спеціальну конфіскацію: ухвалив конфіскувати на користь держави дві бензопили торгівельної марки «EFKO» та одну бензопилу без маркування й назви червоного кольору, що є власністю засудженого, та які є засобами вчинення злочину. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він без передбаченого законом дозволу та лісорубного квитка, в порушення ст. ст. 12, 38, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 69 Лісового кодексу України, п. п. 2, 44, 5 Правил відпуску деревини на пні в лісах України, затверджених постановою КМУ від 29 липня 1999 року № 1378, Постанови КМУ від 23 травня 2007 року № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», відповідно до раніше розробленого плану за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яких засуджений запевнив у законності його дій, 06, 07 та 08 квітня 2017 року організував незаконну порубку 11 дерев ясеня сироростучого та 2 дерев ясеня сухостійного у полезахисній лісосмузі, розташованій на території Іванівської сільської ради на відстані 1500 м від с. Іванівка Волноваського району Донецької області. Відповідно до розрахунку шкоди, згідно з постановою КМУ № 665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» в результаті самовільного вирубування дерев навколишньому середовищу заподіяно істотної шкоди та матеріального збитку на загальну суму 51 888,56 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 ставить вимогу про зміну вироку апеляційного суду, оскільки вважає цей вирок незаконним на підставах невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через суворість. Вважає, що апеляційний суд не взяв до уваги його щирого каяття та поганого стану здоров`я, тому безпідставно дійшов висновку про те, що покарання, обране судом першої інстанції, не сприятиме його виправленню, і необґрунтовано визнав за необхідне призначити йому покарання у виді арешту. Просить суд касаційної інстанції обрати йому покарання у виді штрафу.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор вважала, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ст. 246 КК не оспорюються у касаційній скарзі засудженого.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи засудженого про те, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано скасував вирок суду першої інстанції щодо нього в частині призначеного покарання, є непереконливими.
З вироку суду апеляційної інстанції видно, що суд, перевіряючи в апеляційному порядку вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , звернув увагу на те, що суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання у виді штрафу найбільш м`якого виду покарання, передбаченого санкцією ст. 246 КК, не врахував конкретних обставин, які свідчать про те, що застосування такого покарання не сприятиме виправленню засудженого та попередженню вчинення ним нових злочинів. Також апеляційний суд правильно зважив на те, що з огляду на тяжкість наслідків злочину, яким державі завдано шкоди на загальну суму 51 888,56 грн, призначення мінімального розміру покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 246 КК, у цьому випадку буде явно несправедливим.
Разом з тим, слід звернути увагу, що апеляційний суд, урахувавши тяжкість злочину, обсяг незаконної порубки, дані про особу винного, який позитивно характеризується, хворіє, щиро розкаявся у вчиненому, визнав непереконливими доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, оскільки визнав його надмірно суровим, та дійшов висновку про необхідність призначення засудженому покарання у виді арешту на мінімальний строк.
Із таким рішенням погоджується і Верховний Суд, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів. Отже, підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання, про що йдеться у касаційній скарзі, немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Донецької області від 09 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3