ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1091/19 Справа № 171/2065/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001081, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с.Катеринівки Апостолівського району
Дніпропетровської області, який зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.
Ухвалено стянути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 1 637 грн. 75 коп., моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у заподіянні в м. Апостолово умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.
05 серпня 2016 року приблизно об 11 год. 30 хв. у ОСОБА_7 , що знаходився в центрі м.Апостолове Дніпропетровської області неподалік магазину «АТБ», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Апостолове, вул. Центральна, 78, де також в цей час знаходилася ОСОБА_9 , у зв`язку з давніми неприязними відносинами виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній, та реалізовуючи свій злочинний умисел він наніс два удари кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_9 , в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді: конфузії та гемофтальми лівого ока, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 день).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та провадження закрити в зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення та недоведеністю його вини.
Обгрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, за наявності суперечливих доказів у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Вказує, що потерпіла нічим не обґрунтувала заявлені у позові суми, а суд першої інстанції не надав у вироку ніякої оцінки виступу в судових дебатах захисника про недопустимость як доказу висновку судово-медичної експертизи щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.

Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_8 подала клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі чого просила закрити кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту.

Мотиви суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За змістом ст. 9 КПК України (принцип законності кримінального провадження) під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 05 серпня 2016 року.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який санкцією статті передбаченого покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Отже, станом на 27 листопада 2019 року сплинуло три роки та, відповідно, закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності, ухвалений вирок щодо ОСОБА_7 не набрав законної сили, а тому ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а вирок суду - скасуванню та кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

Апеляційним судом відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_7 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд апеляційної скарги, поданої захисником в його інтересах, в якій захисник ставить питання щодо невинуватості обвинуваченого, зміст та вимоги якої також оголошені колегією суддів, на що обвинувачений ОСОБА_7 надав свою згоду саме на першочерговий розгляд його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.
Враховуючи позицію сторони захисту, яка віддала пріоритетне значення розгляду клопотання перед апеляційною скаргою, апеляційний суд не враховує заперечення потерпілої щодо наявності апеляційної скарги захисника, оскільки за положеннями ч. 4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію також вимог засади змагальності сторін, згідно з якими суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків згідно із ч. 6 ст. 22 КПК України.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Зазначені підстави, як встановлено в ході апеляційного перегляду, дотримані. Матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.
Оскільки обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим апеляційний суд не надає оцінки доводам апеляційної скарги.
Проведення розгляду апеляційної скарги, відповідно до яких суд має встановити чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення, не відповідатиме вимогам законності.
Тому, оскільки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності подано до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути подану апеляційну скаргу по суті.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_9 її право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Кримінальне провадження за №0001081 від 05 вересня 2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст.44, п.2 ч.1 ст.49 КК України та п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4