Справа № 368/1282/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" жовтня 2019 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , сторони кримінального провадження слідчого ОСОБА_5 , скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, -
ВСТАНОВИВ :
Із скаргою звернулася адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та просить суд зобов`язати слідчого Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області повернути ОСОБА_7 його особисті речі та грошові кошти, а саме: грошові кошти у сумі 16000 грн., 4 пари чорних чоловічих черевик 41 розміру та системний блок вилучені 10 жовтня 2019 року в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000455 від 10.10.2019 року, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи скаргу наступним.
10 жовтня 2019 року в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000455 від 10.10.2019 року, за адресою: м. Київ, вул. Гончарова, 49, було проведено обшук.
Під час обшуку було вилучено особисті речі та грошові кошти ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти у сумі 16000 грн., 4 пари чорних чоловічих черевик 41 розміру та системний блок, які набуті законним шляхом, не є речовими доказами та не мають жодного значення для кримінального провадження.
В порушення вимог ст.. 235 КПК України копія протоколу обшуку не була надана жодній присутній особі.
ОСОБА_8 не є стороною даного кримінального провадження.
Вилучене майно не є речовими доказами, оскільки не містять відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, здобуті законним шляхом.
Кошти є власністю її клієнта, частина яких була знята ним 06.10.2019 року з картки Приват Банку № НОМЕР_1 , що відкрита на ім`я ОСОБА_9 , яка надала її ОСОБА_10 у тимчасове користування, що підтверджується поясненням ОСОБА_9 та випискою по рахунку.
Таким чином, немає зв`язку між вилученими коштами та скоєним правопорушенням та не було прийнято до уваги зауваження, що дане майно до здійснення протизаконної діяльності не має жодного відношення.
Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо воші безпосередньо зазначені в ухвалі суду, тому вилучення системного блоку є протиправним.
Обшук було проведено до постановленій ухвали слідчого судді, вилучені речі мають статус тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як встановлено ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до сулу, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Таким чином, всі строки розгляду клопотання про накладення арешту навіть з поверненням на доопрацювання пройшли, оскільки з моменту тимчасового вилучення майна ОСОБА_11 минуло 11 днів, станом на 21.10.2019 року арешт на дане майно не накладено, тому, на підставі ч. 5 ст. 171 та ч. 3 ст. 172 КПК України повинно негайно бути повернутим його власнику.
18 жовтня 2019 року слідчому Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 нею було направлено клопотання про повернення речей, тимчасово вилучених у ОСОБА_3 під час обшуку, однак, слідчим цього зроблено не було.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Бездіяльність слідчого є неправомірною та злочинною, призводить до порушення прав власності ОСОБА_3 і його інтересів та заважає йому користуватись його особистою власністю.
У відповідності зі статтею 321 ЦК право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна па законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на викладене, в кримінальному провадженні відсутні обставини, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_13 майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, тобто його.
Оскільки, пріоритетними завданнями суду є захист прав, свобод та інтересів осіб, вважає, що тільки він може зупинити порушення законодавства та вплинути на поновлення його прав, якими на даний час нехтує слідство.
Згідно ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частішою першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Скаржник ОСОБА_8 та його адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу та просили задовольнити.
Слідчий СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги, оскільки відсутні підстави для її задоволення.
Слідчий суддя, вислухавши скаржника та його адвоката, слідчого та вивчивши матеріали, які подані разом із скаргою, приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 10.10.2019 р. до ЄРДР за № 0000455 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 187 ч. 3 КК України.
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», вся діяльність суддів повинна бути підпорядкована захисту прав та свобод людини і громадянина, шляхом розгляду судових справ у повній відповідності з Конституцією та законами України суди зобов`язані забезпечити рівність громадян перед законом і судом.
Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень.
Суди не вправі відмовити у судовому захисту прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому слід мати на увазі, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією, не є вичерпним.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п.1 ч.1ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає крім іншого у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України,цього Кодексу,міжнародних договорів,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на мирне та вільне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Відповідно до ст. 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора або арешт цього майна; у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 КПК України; у разі скасування арешту.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за всіх обставин, передбачених ст. 169 КПК України, в тому числі і у випадку, коли слідчий не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна не звернеться до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна (ч.5ст.171 КПК України).
Відповідно до ч. 6 ст.173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Слідчим суддею встановлено, що 10.10.2019 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено багато речей, в тому числі і на кошти, обув та системний блок.
В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває на розгляді клопотання слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області про арешт тимчасово вилученого майна, куди входить питання і щодо тих предметів, про які є в даній скарзі.
Крім цього, слідчому судді також не надано доказів того, що на даний час оголошено підозру скаржнику, чи визнано його цивільним відповідачем у кримінальному провадженні.
Таким чином, судом встановлено, що всупереч вимогам п. 3 ч.1 ст. 169 КПК України станом на 24.10.2019 р. ні слідчим, ні прокурором не розглянуто клопотання про повернення вилученого під час обшуку особі, яка не є ні підозрюваним, ні відповідачем.
Проте, скаржником надано підтверджуючі документи про походження грошей, а саме: про те, що кошти були зняті з картки приватбанк, яка належить іншій особі, але користувачем є скаржник і кошти були зняті 06.10.2019 р., тому в цій частині вимог скарга підлягає задоволенню, а речі повинні бути повернуті.
Що стосується трьох пар чоловічих черевик та системного блоку, то скаржником не надано підтверджується даних про те, що вказані речі належать саме йому, тому в цій частині вимог слідчий суддя скаржнику відмовляє.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого задовольнити частково.
Зобов`язати старшого слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_14 прийняти процесуальне рішення про негайне повернення ОСОБА_10 у його власність вилучене у нього відповідно до протоколу обшуку від 10.10.2019 року майно, а саме:
грошові кошти купюрами по 500,00 грн. 10 штук, грошові кошти купюрами по 200,00 грн. 44 шт. та грошові кошти купюрами по 100,00 грн. 24 шт.
У задоволенні решти скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя : ОСОБА_1