Дата документу 11.06.2019 Справа № 333/2796/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/511/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/2796/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року задоволено клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 18 травня 2019 року по 17 липня 2019 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 20.05.2019 року слідчий Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001637 від 18 травня 2019 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 17 липня 2018 року у відповідності до наказу №158 командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_8 прийнятий на строкову військову службу та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на посаду старшого стрільця 2-ї групи охорони та патрульно-постової служби 1-го взводу охорони патрульно-постової служби 3-ї роти військової частини НОМЕР_1 та 15 серпня 2018 року підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_8 , зобов`язаний додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, 17 травня 2019 року ОСОБА_8 , в порушення зазначених норм Конституції України та Законів України вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

17 травня 2019 року близько 22 годин 00 хвилин ОСОБА_8 разом із своїми співслужбовцями сержантом ОСОБА_10 та солдатом ОСОБА_11 самовільно залишили місце несення військової служби в м. Маріуполь Донецької області та разом направились в м. Запоріжжя, на прохання ОСОБА_10 , у зв`язку з ревнощами останнього до його дружини ОСОБА_12

18 травня 2019 року, приблизно о 03 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля входу до приміщення під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_1 , в ході раптового конфлікту, який виник між його співслужбовцем сержантом ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи умисел на нанесення тяжкого тілесного ушкодження, наніс останньому не менше двох ударів кулаком правої руки в область голови, в наслідок чого ОСОБА_13 не втримавши рівновагу впав на асфальтну поверхню. Після чого, зразу, в той час коли ОСОБА_13 лежав на землі, ОСОБА_8 правою та лівою ногою наніс йому ще декілька ударів в область голови та тулубу, в наслідок чого останній втратив свідомість.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 згідно інформації КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді перелому лицевої кістки, перелому основ черепу та переломи семи ребер з пошкодженням легені, тобто тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Викладені вище фактичні обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження в їх єдності та сукупності. Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_8 в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння ОСОБА_14 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може продовжувати свою злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, чинити тиск на потерпілого та свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за які передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від п`яти до восьми років, а тому є об`єктивні підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою забезпечить йому належну процесуальну поведінку та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, що унеможливлює запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи той факт, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначив розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що тяжкість злочину не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В судовому засіданні підозрюваний стверджував, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як одразу зрозумів, що його дії були помилкові, піддався під емоційний вплив ситуації. Достовірних даних вважати неможливість встановлення запобіжного заходу у вигляді особистої поруки командира військової частини НОМЕР_1 за наявності соціальних зв`язків, які могли б стати стимулюючим та визначальним фактором для поведінки підозрюваного, не має. Прокурором не доведені ризики, вказані в клопотанні. Натомість ОСОБА_8 характеризується виключно позитивно, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , сумлінно виконував обов`язки із захисту територіальної цілісності України, брав участь у операції об`єднаних сил у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Вказані вище обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 , а тому є всі підстави для обрання підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Також вважає, що ТВО командир військової частини НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_15 заслуговує на довіру суду, оскільки має відмінну репутацію, зможе забезпечити нагляд та сумлінну поведінку ОСОБА_8 на території військової частини НОМЕР_1 та необхідності доставити ОСОБА_8 до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Враховуючи зазначені обставини суд мав право обрати відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки не було підстав застосовувати максимально суровий запобіжний захід, запобіжний захід у вигляді особистої поруки командира військової частини, є достатнім для виконання ОСОБА_8 своїх обов`язків.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді особистої поруки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_15 .

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді поруки; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 травня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001637, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

18 травня 2019 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

20.05.2019 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

На думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», §219, 21.04.2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст.5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, §57).

Колегія суддів, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Також, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, проходить строкову службу, є військовослужбовцем військової частина НОМЕР_1 , що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків та наявності доказів причетності підозрюваного ОСОБА_8 до злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд обмежившись лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, належним чином не обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Крім того, як вбачається з матеріалів судової справи до суду першої інстанції було подано клопотання ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_8 .

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, є невмотивованим.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (див. також справу «Буткевічюс проти Литви»).

Також, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

На думку колегії суддів, слідчий суддя районного суду під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі оцінив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не визначив мету та цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_8 та практики Європейського суду з прав людини, а саме ст.5 Конвенції, згідно якої кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, підстав, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу за матеріалами справи не встановлено.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, на підставі чого ухвалу слідчого судді слід скасувати та постанови нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід - особисту поруку ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід на думку колегії суддів буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року задоволено клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 18 травня 2019 року по 17 липня 2019 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тернівка Смілянського району Черкаської області, громадянина України, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця 2-ї групи охорони та патрульно-постової служби 1-го взводу охорони патрульно-постової служби 3-ї роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_3 , ОСОБА_15 .

Передати підозрюваного ОСОБА_8 на поруки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 .

Роз`яснити поручителю ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 , що він, як поручитель несе відповідальність за виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не залишати місце проходження служби без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження служби ОСОБА_8 .

У разі невиконання поручителем ОСОБА_15 взятих на себе зобов`язань, на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від десяти до двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Копію ухвали направити слідчому Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 та начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Контроль за виконанням зобов`язань особистої поруки покласти на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 17 липня 2019 року включно.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4