Провадження №1-кп/127/709/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2018 р. за № 0001097 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді головного фахівця лікаря ветеринарної медицини Вінницького прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини Південно-західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 19.03.2018 року близько 09 год. 10 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки "Volkswagen Sharan" реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вулиці Київської зі сторони вулиці Житомирське шосе в напрямку вулиці Сергія Зулінського, в районі будинку № 173 у м. Вінниці, не вжив своєчасних заходів до зупинки автомобіля в момент об`єктивної появи в його полі зору пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, зліва направо по ходу його руху, внаслідок чого з необережності допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_9 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 513/544 від 01.06.2018 року отримала тілесні ушкодження: закритий перелом виростків правої стегнової кістки по суглобовій поверхні з пошкодженням обох рогів медіального меніску та медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №429 від 25.06.2018 року в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля марки "Volkswagen Sharan" ОСОБА_6 вбачається невідповідність дій вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, водій автомобіля ОСОБА_6 порушив вимоги п. 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, в яких зазначено: "18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека", і дані порушення знаходяться у причинному зв`язку із наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що 19.03.2018 року близько 09 год. 00 хв. він рухався на власному автомобілі "Volkswagen Sharan" по вулиці Київській зі сторони вулиці Житомирське шосе в напрямку вулиці Сергія Зулинського в крайній лівій смузі дороги. В м. Вінниці біля Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал", коли він під`їжджав до пішохідного переходу, на пішохідний перехід вийшла потерпіла ОСОБА_9 . Він застосував екстрене гальмування, але машина не зупинилася і сталося зіткнення. Він зупинив автомобіль та вийшов із автомобіля, щоб надати допомогу ОСОБА_9 , також викликали поліцію та швидку. Він натиснув на гальма відразу, як тільки ОСОБА_9 почала рух через пішохідний перехід. ОСОБА_9 , яка стояла на острівці безпеки, він побачив за 50-70 метрів, а коли під`їхав за 5-6 метрів до пішохідного переходу, ОСОБА_9 несподівано розпочала рух через нерегульований пішохідний перехід. Він не міг передбачити, що ОСОБА_9 розпочне рух через пішохідний перехід. Йому не відомо чи ОСОБА_9 його бачила, оскільки вона була в капюшоні. На вулиці був туман, покриття дороги було вологим та слизьким, оскільки напередодні був сніг. В попутному напрямку рухалося декілька автомобілів. Його автомобіль рухався зі швидкістю 50-55 км на годину. Зіткнення відбулося лівою частиною автомобіля в праву частину тіла ОСОБА_9 , після чого вона впала на капот автомобіля і потім на дорогу. Зіткнення відбулося на самому початку пішохідного переходу. У автомобіля було пошкоджене лобове скло з лівої частини. Після ДТП він одразу вийшов з автомобіля, ОСОБА_9 лежала на дорозі на боку, майже на спині і намагалася підвестися, він оглянув її чи не має у неї травм, явних ушкоджень не було. Після чого їй допомогли піднятися та посадили на пасажирське сидіння його автомобіля. Після ДТП він від`їхав з пішохідного переходу до бордюру, щоб не заважати руху. Він з дружиною приходили до потерпілої в лікарню та спілкувалися з її родичами, пропонували допомогу, однак вони від допомоги відмовилися. Згодом він перераховував кошти ОСОБА_9 через пошту двічі, в призначенні платежу вказав, що це моральна компенсація, однак кошти йому повернули. Цивільний позов визнає частково. Визнає свою вину та у вчиненому щиро розкаюється. Просить вибачення у потерпілої та готовий виплатити компенсацію. Враховуючи обставини кримінального провадження, те, що у вчиненому він щиро кається, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, Правил дорожнього руху не порушував, має тривалий водійський стаж, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину, зробив для себе належні висновки, просить призначити йому покарання у виді штрафу та не позбавляти його права керувати транспортними засобами.
В судовому засіданні 12.03.2019 року потерпіла ОСОБА_9 показала, що 19.03.2018 року о 08 год. 00 хв. вона прийшла на роботу в КП "Вінницяоблводоканал" по вулиці Київській, 173 в м. Вінниці. Через деякий час вона пішла в управління, яке знаходиться через дорогу. Вона пройшла одну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході і зупинилася на острівці безпеки. Подивилася на право та побачила, що зі сторони мосту їхала чорна легкова машина, яка зупинилася на другій смузі руху, на середній, більше машин вона не бачила, перша смуга була вільна. Після того, як зупинилася чорна машина, вона почала рух через пішохідний перехід, йшла повільно. Вона пройшла першу смугу, потім коли вона вийшла на другу смугу дороги і порівнялася з автомобілем, який зупинився в другій смузі дороги, її вдарила машина з правої сторони ніби як з заду в праву частину тіла. Вона впала на капот, вдарилася головою об лобове скло автомобіля і розбила його, після чого з капоту зсунулася на землю повністю всім тілом. Після удару автомобілем вона отримала травму коліна, удар прийшовся на правий бік тулуба. Також удар прийшовся на коліно, оскільки у неї були розірвані зв`язки колінного суглобу в трьох місцях і пошкоджено меніск. Коли вона зсунулася з капоту автомобіля, не пам`ятає на які частина тіла падала. До цього у неї проблем із ногою не було. Якою частиною автомобіля був удар не знає. Вона почувала себе погано, не могла піднятися. З автомобіля вийшли чоловік і жінка, вони її підняли, хоча вона їм говорила, що не може піднятися, посадили до себе в автомобіль на пасажирське сидіння і трохи від`їхали з пішохідного переходу в праву смугу дороги до бордюру. Потім приїхала швидка допомога. Швидку викликали чоловіки, які прибирали сніг. ОСОБА_6 надсилав їй 2 тисячі гривень, але вона відмовилася від коштів. З того часу, як вона потрапила до лікарні, ОСОБА_6 до неї не приходив і не вибачався. Приходив батько ОСОБА_6 , щоб залагодити ситуацію. На роботі вона оформлювала виробничу травму, оскільки вона під час ДТП йшла з бази КП "Вінницяоблводоканал" в управління підприємства, тобто в робочий час. На підприємстві їй виплачували кошти за період перебування на лікарняному до того часу, поки вона працювала, 06.07.2018 року вона звільнилася за власним бажанням. Вона є пенсіонером по інвалідності 3 групи з 1988 року. На даний час отримує уколи і потребує подальшого лікування, однак не вистачає коштів. Вона постійно відчуває біль, приймала знеболюючі ліки, потребує протезування. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він працює на КП "Вінницяоблводоканал" по вулиці Київській, 173 в м. Вінниці. В день коли трапилося ДТП, прибирав сніг біля підприємства і почув звук гальм автомобіля. Піднявши голову, він побачив на капоті автомобіля жінку, після чого побіг в управління КП "Вінницяоблводоканал" в медичний пункт, оскільки там була медсестра. Потім він бачив, що жінку підняли і тримали за руки. Достовірно як відбувалися події він вже не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час. На той час пам`ятав краще, тоді він все написав в поясненнях. Він повідомив про все, що сталося свого керівника і той викликав поліцію. До зіткнення він бачив, як жінка стояла на острівці безпеки, потім він почув звук гальм, і, піднявши голову, побачив, що жінка була на капоті автомобіля. Автомобіль, який збив жінку, був у крайньому лівому ряду чи посередині, а інший автомобіль стояв правіше. Він знаходився на відстані 30-40 метрів від дороги. Хто саме жінку тримав за руки, не знає. Як і звідки її піднімали не бачив, він лише бачив, що після ДТП її тримають за руки. Там були чоловік і жінка. Він не бачив, хто виходив із автомобіля, який збив жінку. Пішохідний перехід був покритий снігом. Там був ще автомобіль синього кольору. Коли жінка була на капоті автомобіля, автомобіль не рухався.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що він працює на КП "Вінницяоблводоканал" по вулиці Київській, 173 в м. Вінниці. В день коли трапилося ДТП, вранці він перебував у приміщенні підприємства на другому поверсі і дивився через вікно на проїжджу частину дороги. Він побачив, що людина стояла на роздільній смузі на острівці безпеки, одна машина зупинилася і людина почала рухалася по пішохідному переходу. Автомобіль «Опель» зупинився, а наступний автомобіль, який їхав у лівому ряду, не зупинився і стався наїзд на потерпілу. Жінка вийшла на пішохідний перехід не раптово. Жінка йшла з лівої сторони, дійшла до середини смуги, удар відбувся передньою частиною автомобіля після чого жінка впала на капот. Автомобіль зупинився, водій вийшов, до них підійшли люди. На передньому пасажирському сидінні була жінка, на задньому сидінні автомобіля він нікого не бачив. Коли він через 10 хв. підійшов на місце події, автомобіль обвинуваченого вже був припаркований біля бордюру.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що 19.03.2018 року обвинувачений підвозив його автомобілем у м. Вінницю. Вони їхали в лівій крайній смузі руху. Поруч автомобілів він не бачив. Він сидів на задньому пасажирському сидінні посередині, поруч сиділи не знайомі чоловік та дівчина. На передньому пасажирському сидінні сиділа жінка. Коли вони під`їжджали до пішохідного переходу біля КП "Вінницяоблводоканал", він побачив, що на роздільній смузі з лівої сторони стояла жінка, вона не рухалася, чекала. Водій зменшив швидкість, жінка почала йти через перехід за 5-10 м від автомобіля, вона встигла пройти приблизно один метр, можливо більше. Водій не встиг зупинитися і збив її, удар був з правої сторони автомобіля, жінка впала між крилом і капотом а потім на асфальт. Жінка розпочала йти несподівано. Водій зупинив автомобіль, вони вийшли, після чого водій підійшов до потерпілої та почав їй допомагати, а він пішов на роботу.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що вона разом із чоловіком ОСОБА_6 19.03.2018 року вранці їхали в м. Вінницю на роботу з м. Калинівки Вінницької області, де на той час проживали. Коли вони під`їжджали до пішохідного переходу біля КП "Вінницяоблводоканал", вона побачила, що на роздільній смузі стояла жінка, яка була одягнута в темно-сіре пальто з капюшоном, в руках у неї була сумка. Жінку вона бачила декілька секунд. Покриття дороги було слизьким, тому вони їхали з невеликою швидкістю. Коли вони наблизились до пішохідного переходу, приблизно за 5-10 метрів, жінка різко ступила на пішохідний перехід. Водій здійснив екстрене гальмування, але уникнути зіткнення з пішоходом не вдалося. Жінка була в капюшоні, вона стояла на острівці безпеки, а потім різко пішла середнім звичайним кроком. З правої сторони від них та попереду них інших машин вона не бачила, можливо на великій відстані і були інші автомобілі. На момент зіткнення з правої сторони машини не було. Зіткнення сталося з лівої сторони автомобіля. Жінка спочатку впала на капот автомобіля, а потім скотилася на дорогу. Вони всі вийшли з автомобіля та підійшли до потерпілої. Вона сказала, що в неї щось з головою. Водій її взяв під руку і вона самостійно встала. Вони її посадили на передне пасажирське сидіння і хотіли везти її в лікарню. Ця жінка сказала, що вона йшла на роботу. Вони під`їхали до КП "Вінницяоблводоканал", вийшли її колеги, викликали швидку допомогу і поліцію. Зовнішніх ушкоджень на жінці не було. Потім приїхала швидка і забрала жінку, а вона поїхала на громадському транспорті за нею в лікарню. Швидка завезла потерпілу в лікарню №2 на вул. Київській в м. Вінниці. Коли вона приїхала в лікарню, побачила, що потерпіла сиділа в оглядовій кімнаті, потім її повезли на рентген. В автомобілі була вона, ОСОБА_6 , ще два чоловіки та дівчина, яких вони підвозили, з ними вона незнайома. Після ДТП всі свідки вийшли з автомобіля і стояли біля автомобіля. Деякий час вони постояли і потім порозходилися на громадський транспорт. Потерпіла піднялася самостійно, ОСОБА_6 дав їй руку і вона самостійно піднялася, потерпіла повідомила, що її болить голова. Вони сказали потерпілій, що завезуть її в лікарню, потерпіла сказала, що не потрібно в лікарню, що їй потрібно на роботу. Вони від`їхали праворуч до управління КП "Вінницяоблводоканал". Вийшли працівники КП "Вінницяоблводоканал", колеги потерпілої, вони з нею спілкувалися, запитували, що сталося. Потім приїхала швидка і потерпілу пересадили з їх автомобіля в автомобіль швидкої допомоги. Після ДТП вона знаходилась на місці 20-30 хвилин, а коли приїхала швидка і забрала потерпілу, вона поїхала в лікарню за потерпілою на маршрутному таксі. Вони спілкувалися з донькою потерпілої, пропонували гроші на лікування, пропонували в день, коли сталася ДТП, також на наступний день. Вони приходили в лікарню, до потерпілої їх не пускали. Вони пропонували кошти, приносили продукти харчування, але з ними не йшли на контакт. Вони пропонували кошти доньці потерпілої особисто, а із сином потерпілої спілкувалися в телефонному режимі. Родичі потерпілої сказали, що вони не хочуть отримувати допомогу. Вони хотіли оплатити всі витрати на лікування потерпілої і, якщо потрібно, витрати на санаторне лікування, однак їм відмовили.

У судове засідання Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (залучене до участі у кримінальному провадженні відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2018 року як цивільний відповідач), яке належним чином було повідомлено про дату, час і місце судового засідання, свого представника не направив, однак надіслав до суду відзиви на цивільний позов потерпілої та заперечення, в яких в задоволенні цивільного позову просив відмовити.
Відповідно до ст. 326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом цивільний відповідач, який не є обвинуваченим, або його представник, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за відсутності зазначених осіб з`ясувати обставини, що стосуються цивільного позову, вирішує питання про проведення судового розгляду без них або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без представника цивільного відповідача, вважає за можливе проведення судового розгляду без представника цивільного відповідача.

З досліджених судом доказів, зокрема з документів, які надані стороною обвинувачення, вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення зареєстровані 19.03.2018 р. за № 0001097, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 19.03.2018 року, схеми та таблиці ілюстрацій до нього вбачається, що огляд проводився в присутності понятих, учасника події ОСОБА_6 . Напрямок проведення огляду: зі строни об`їзного шосе по вулиці Київській в напрямку вулиці С. Зулинського в м. Вінниці. На місці події, по напрямку огляду автомобіль марки "Volkswagen Sharan" д.н.з. НОМЕР_2 розташований на проїзній частині так, що відстань від центру переднього лівого колеса до переривистої лінії зліва складає 1 м та до е/о № 15 на відстані 8,5 м. Відстань від центру заднього лівого колеса до переривистої лінії зліва складає 1 м. На автомобілі марки "Volkswagen Sharan" д.н.з. НОМЕР_2 виявлено пошкодження на лобовому склі посередині ближче до лівого габариту.
Як вбачається з висновку експерта № 513/544 від 01.06.2018 року, згідно наданої медичної документації, у ОСОБА_9 були виявленні тілесні ушкодження - закритий перелом виростків правої стегнової кістки по суглобовій поверхні з пошкодженням обох рогів медіального меніску та медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 19.03.2018 року, за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Діагнози "забій м`яких тканин голови", "забій поперекового відділу хребта", що виставлені у "медичній карті стаціонарного хворого" № 2954 МКЛ ШМД м. Вінниці на ім`я ОСОБА_9 , не можуть бути взяті до уваги при судово-медичній оцінці, оскільки не мають достатнього об`єктивного підтвердження наявним матеріалом - відсутні об`єктивні дані про наявність ознак тілесних ушкоджень у названих ділянках тіла.
З протоколу проведення слідчого експеременту від 07.06.2018 року та схеми до нього вбачається, що за участю свідка ОСОБА_13 було проведено слідчий експеремент, під час якого свідок ОСОБА_13 вказав, що автомобіль рухався в крайній лівій смузі і відстань від центру лівої смуги до бордюрного каменню зліва складає 1,6 м, наїзд на пішохода відбувся на розмітці нерегульованого пішохідного переходу на відстані 2,9 м від бордюру зліва та 1,8 м від ближчого краю пішохідного переходу. Також встановлено, що пішохід рухався в темпі повільного кроку та долала відстань 5 м за час t1=8.6 с, t2= 8,5 с, t3=8,3 с. Зі слів свідка ОСОБА_13 було встановлено, що перед початком руху, пішохід зупинився перед розміткою нерегульованого пішохідного переходу на 7 с, після чого розпочав рух.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №429 від 25.06.2018 року в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля марки "Volkswagen Sharan" ОСОБА_6 вбачається невідповідність дій вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В ситуації, яка склалася, водій мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху.
З висновку Комунального підприємства "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.03.2018 року вбачається, що у ОСОБА_6 , якого було оглянуто 19.03.2018 року об 11 год. 00 хв., ознак сп`яніння не виявлено.
Згідно копії посвідчення водія, воно видане на ім`я ОСОБА_6 .
Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу "Volkswagen Sharan" реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_6 .
З копії полісу №АК/6693943 від 02.08.2017 року обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що страхувальником є ОСОБА_6 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого двісті тисяч, за шкоду заподіяну майну сто тисяч, розмір франшизи нуль гривень, забезпечений транспортний засіб "Volkswagen Sharan" реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексуУкраїни є злочином невеликої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину.
Суд також враховує, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, просить вибачення у потерпілої та згодний відшкодувати завдану шкоду.

Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання суд також враховує досудову доповідь від 01.11.2018 року, складену на виконання ухвали суду Вінницьким міськрайонним відділом філії Державної установи "Центр пробації", з якої вбачається, що орган пробації вважає, що ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Згідно із статтею 75 Кримінального кодексу України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є злочиномневеликої тяжкості, особу винного, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Під час судового провадження встановлено, що обвинувачений за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому щиро кається та просить вибачення у потерпілої.
Суд, враховуючи викладені вище обставини, вважає можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства.
При цьому суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування.
При вирішенні питання про доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, свою вину визнав та щиро розкаявся. суд дійшов висновку про призначення покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Суд не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.
Що стосується цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає таке.
Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з цивільного позову (із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог), потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» 95 507 грн. 58 коп. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням, 9 887 грн. 35 коп. неотриманої середньої заробітної плати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та 1 444 грн. 70 коп моральної шкоди, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 48 555 грн. 30 коп. моральної шкоди.
В судовому засіданні потерпіла цивільний позов підтримала та пояснила, що протиправними діями обвинуваченого їй було заподіяно майнову та моральну шкоду, оскільки вона змушена була тривалий час лікуватися та придбавати необхідні ліки, на доказ чого надано відповідні чеки. На даний час потребує подальшого лікування. Враховуючи важкий стан здоров`я, змушена була звільнитися з роботи.
В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.
Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (залучене до участі у кримінальному провадженні відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2018 року як цивільний відповідач), надіслало до суду відзиви на цивільний позов потерпілої та заперечення, в яких в задоволенні цивільного позову просило відмовити, оскільки страхова компанія не є належним відповідачем, цивільний позов є необгрунтованим.
Статтею 3 Закону України № 1961-IV від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і для захисту майнових інтересів страхувальників.
Отже, закон визначає механізм страхового відшкодування та передбачає одночасну участь у справі, де є страхування цивільно-правової відповідальності, і фізичної особи, і страховика, оскільки відшкодування шкоди здійснюється за рахунок страховика в межах встановлених лімітів.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 979 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ст.ст. 1194, 1195 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Між потерпілою та обвинуваченим виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час між обвинуваченим та страховою компанією існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 23 зазначеного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

З полісу № АК/6693943 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.08.2017 року вбачається, що страхувальником є ОСОБА_6 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого двісті тисяч гривень за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, сто тисяч гривень за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи нуль гривень, забезпечений транспортний засіб "Volkswagen Sharan" реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , страховик Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп».
Як встановлено в судовому засіданні потерпіла зверталася Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» із заявою про відшкодування шкоди, однак їй було відмовлено з тих підстав, що дане кримінальне провадження розглядається судом.

Під час судового провадження встановлено, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 513/544 від 01.06.2018 року ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження: закритий перелом виростків правої стегнової кістки по суглобовій поверхні з пошкодженням обох рогів медіального меніску та медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2954 від 23.03.2018 року, виданої лікарем Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Вінниці, ОСОБА_9 19.03.2018 року була направлена в стаціонар хірургічного віділення із сполучною травмою тіла, забоєм м`яких тканин голови, забоєм поперекового відділку хребта, пошкодженням великогомілкової колатеральної зв`язки правого колінного суглобу, після чого потерпіла перебувала на лікуванні.
Як вбачається з цивільного позову (із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог), потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» 95 507 грн. 58 коп. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням, з яких 19 007 грн. 58 коп. понесені нею витрати на лікування, що підтверджується відповідними чеками, а також 76 500 грн. 00 коп. вартості протезування, на підтвердження чого потерпіла надала рахунок на оплату №S-00-000057 від 19.10.2018 року.
Враховуючи надані до суду докази, суд дійшов висновку, що матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, підлягає задоволенню у межах документально підтверджених витрат, а саме 19 007 грн. 58 коп. понесених потерпілою витрат на лікування.
Суд зазначає, що потерпілою не надано доказів, які б підтверджували суму понесених витрат на лікування в розмірі 76 500 грн. 00 коп.
Крім того, як вбачається з цивільного позову, потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» 9 887 грн. 35 коп. неотриманої середньої заробітної плати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
В судовому засіданні потерпіла цивільний позов підтримала та пояснила, що через протиправні дій обвинуваченого, що призвели до її тимчасової працездатності, ОСОБА_9 змушена була перебувати тривалий час на лікарняному та, не маючи змоги працювати, звільнилась з роботи, на доказ чого надано відповідні листи непрацездатності, довідку про доходи та копію трудової книжки.
Згідно довідки про доходи №185 від 07.09.2018 року, ОСОБА_9 працювала в Комунальному підприємстві «Вінницяоблводоканал» прибиральником виробничих приміщень та їй було нараховано заробітну плату за січень - березень 2018 року.
Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_9 , вона була звільнена з посади прибиральника виробничих приміщень за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України 06.07.2018 року.
Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.
Як вбачається з пояснень потерпілої в судовому засіданні, за місцем роботи вона оформлювала виробничу травму, оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди йшла з бази КП "Вінницяоблводоканал" в управління підприємства в робочий час. На підприємстві їй виплатили кошти за період перебування на лікарняному до того часу, поки вона працювала, 06.07.2018 року вона звільнилася за власним бажанням.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що підстав для задоволення цивільного позову в частині стягнення 9 887 грн. 35 коп. неотриманої середньої заробітної плати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності немає, оскільки жодних доказів на підтвердження позовних вимог в даній частині до суду не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення цивільного позову в цій частині.
Як вбачається з цивільного позову, потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» 1 444 грн. 70 коп. відшкодування моральної шкоди та з обвинуваченого ОСОБА_6 48 555 грн. 30 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
В судовому засіданні потерпіла цивільний позов підтримала та пояснила, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тяжких і тривалих стражданнях, невимовному фізичному та душевному болі, яких вона зазнала у зв`язку з ДТП. Крім того, через свій стан здоров`я потерпіла не має можливості ефективно працювати та змушена була звільнитись з роботи.
Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілій була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесених душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому суд приймає до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, настання негативних змін в житті та здоров`ї потерпілої, незручності, пов`язані із тривалим обмеженням у пересуванні, ускладненням звичного для неї способу життя та з урахуванням вимог справедливості та розумності.
Окрім того, суд враховує позицію обвинуваченого, який під час судового провадження здійснював спроби частково відшкодувати потерпілій завдану шкоду шляхом направлення їй грошових переказів, однак дані кошти потерпілою було повернуто обвинуваченому.
Суд, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат, стан її здоров`я, необхідність лікування, характер дій обвинуваченого та його майновий стан, а також конкретні обставини справи, вважає, що розмір суми відшкодування моральної шкоди, який необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на користь потерпілої має становити 1 444 грн. 70 коп. та з обвинуваченого 40 000 грн. 00 коп., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що цивільний позов слід задовольнити частково та стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на користь потерпілої 19 007 грн. 58 коп. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням; 1 444 грн. 70 коп. відшкодування моральної шкоди, та із обвинуваченого на користь потерпілої 40 000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2018 року на автомобіль марки "Volkswagen Sharan" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП "Вінниця-інформ-ресурси", за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17), враховуючи обставини справи та розмір шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта №429 від 25.06.2018 року в розмірі 1 001 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» () на користь ОСОБА_9 19 007 (дев`ятнадцять тисяч сім) грн. 58 коп. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням та 1 444 (одна тисяча чотириста сорок чотири) грн. 70 коп. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1 001 (одна тисяча одна) грн. 00 коп.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки"Volkswagen Sharan" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого від 19.03.2018 року приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та який знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП "Вінниця-інформ-ресурси", за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17, повернути безоплатно власнику - ОСОБА_6 .
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2018 року на автомобіль марки "Volkswagen Sharan" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП "Вінниця-інформ-ресурси", за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17) - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя