Дата документу 09.08.2019 Справа № 333/4746/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/4746/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1326/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 9 серпня 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 червня 2019 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою зв`зку з тим, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зникли.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 червня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 терміном на 60 днів з одночасним визначенням застави у розмірі 35 240 гривень. Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, зазначає, що страждає на хронічні захворювання, які в умовах СІЗО неможливо лікувати. Апелянт зазначає про невідповідність дійсності відомостей СІЗО щодо його можливості за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО. Вказує на міцні соціальні зв`язки, оскільки на утриманні його дружини знаходяться дитина та матір-інвалід, він має постійне місце проживання. Просить застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , вважає ухвалу суду незаконною, а рішення стосовно продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прийнято безпідставно. Так, прокурором до клопотання, в підтвердження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, не додано жодного належного та допустимого доказу. Суд не надав оцінки офіційним документам щодо наявності у обвинуваченого ряду хронічних захворювань, тому вважає, що утримання ОСОБА_8 у слідчому ізоляторі, за наявності його хвороби є катуванням. Зазначає, що тяжкість злочину не може слугувати для продовження ув`язнення обвинуваченого. Просить ухвалу суду від 19.06.2019 року скасувати, ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції в порядку положень ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 по суті.

З урахуванням рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019р. № 4-р/2019 беззаперечно, оскаржуване судове рішення має бути переглянуте судом апеляційної інстанції з дослідженням доводів поданої апеляційної скарги.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченогоОСОБА_8 , дотримався вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах кримінального провадження, 19 червня 2019 в судовому засіданні суду першої інстанції, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Вирішуючи зазначене клопотання, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують продовження тримання ОСОБА_8 під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи обвинуваченого і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого злочину, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливість застосування щодо нього менш суворого виду запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, ОСОБА_8 є раніше судимою особою.
Разом з тим, відповідаючи на доводи сторони захисту, судова колегія зауважує, що відносно ОСОБА_8 застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави, розмір є необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, а отже є адекватним особистості обвинуваченого, запобіганню встановлених ризиків і не можна вважати явно непомірним.

Доводи обвинуваченого про наявність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Твердження обвинуваченого та захисника щодо хронічних захворювань у ОСОБА_8 спростовуються довідкою про можливість перебування останнього в умовах СІЗО.

Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Будь-яких істотних порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2019 року залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2019 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4