печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням представника приватного підприємства «Комсервіс» та приватного підприємства «Комсервіс-Безпека» ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року, на майно, у кримінальному провадженні № 0000461 від 30 липня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:
До Печерського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах приватного підприємства «Комсервіс» та приватного підприємства «Комсервіс-Безпека» про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000461 від 30 липня 2015 року, що накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року на грошові кошти, які знаходяться у безготівкову вигляді на банківських рахунках вказаних підприємств.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, оскільки арешт накладено на майно юридичних осіб, службові особи яких не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого у кримінальному провадженні, також посилається на те, що кошти, на рахунках які арештовано, здобуті в ході господарської діяльності товариства, не відповідають критеріям визначеними ст. 98 КПК України. Сторона обвинувачення не надала доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна.

У судове засідання представник заявників не з`явилася, про місце і час розгляду клопотання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, вимоги підтримала та просила задовольнити.

Прокурор Генеральної прокуратури України у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим ухвалити судове рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Генеральною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000461 від 30 липня 2015 року, за фактом створення (придбання) та організації діяльності невстановленими особами на території м. Києва, Київської та інших областей, низки підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), з метою прикриття незаконної діяльності, спрямованої на безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України та за фактом вчинення невстановленими особами на території м. Києва, Київської та інших областей в період часу 2015-2018 років фінансових операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, а також за фактом зловживання владою вчинене службовими особами ГУ ДФС у Харківській області та працівниками їх структурних підрозділів, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/37242/19-к від 18 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000461 від 30 липня 2015 року накладено арешт, окрім іншого і на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках приватного підприємства «Комсервіс» та приватного підприємства «Комсервіс-Безпека».

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що грошові кошти на рахунках заявника можуть бути предметом злочину, а також перебувають у власності юридичних осіб щодо яких можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Заявником в обґрунтування поданого клопотання вказано, що арештоване ухвалою слідчого судді майно (грошові кошти на рахунках) набуті ПП «КОМСЕРВІС», ПП «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» законним шляхом надходження оплати послуг від замовників за надані охоронні послуги, що здійснюється на підставі ліцензії МВС України, а вжитий захід забезпечення кримінального провадження є надмірно обтяжливим та призводить до настання наслідків, які суттєво порушують права та інтереси заявника.

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності заявника.

Підозра посадовим особам заявника не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, як і не встановлено розміру збитків у вигляді тяжких наслідків, які ніби то заподіяні державі.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності підприємств за незаконні дії третіх осіб.

Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам визначеним частиною першою ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000461 від 30 липня 2015 року, належним чином не досліджена та не підтверджена належними у розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Враховуючи, вказане підстав вважати, що існує правова підстава для арешту рахунків заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 1-35, 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання представника приватного підприємства «Комсервіс» та приватного підприємства «Комсервіс-Безпека» ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року, на майно у кримінальному провадженні № 0000461 від 30 липня 2015 року, задовольнити.

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 18 липня 2019 року у справі № 757/37242/19-к на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках ПП «КОМСЕРВІС» (, місцезнаходження: 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 6, корпус 1):

1) рахунок № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які належать Приватному підприємству «КОМСЕРВІС» (Код ) відкриті в філії «КИЇВСІТІ» АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Київ (МФО 380775) яка є структурним підрозділом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Код ), зареєстроване за адресою м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д);

2) рахунок № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 належні Приватному підприємству «КОМСЕРВІС» (Код ) відкриті в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627, зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 46);

3) рахунок № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 належні Приватному підприємству «КОМСЕРВІС» (Код ) відкриті в АТ «ПУМБ» (МФО 334851, , зареєстроване за адресою м. Київ, вул. Андріївська, 4;

4) рахунок № НОМЕР_7 належний Приватному підприємству «КОМСЕРВІС» (Код ) відкритий в АТ «Айбокс банк» (МФО 322302, , зареєстрований за адресою м. Київ, вул. Ділова, 9-А);

5) рахунок № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 належні Приватному підприємству «КОМСЕРВІС» (Код ) відкриті в ПАТ «МБТ Банк» (МФО 328168, зареєстровані за адресою Одеська обл., м. Чорноморськ, проспект Миру, 28);

6) рахунок № НОМЕР_10 належний Приватному підприємству «КОМСЕРВІС» (Код ) відкритий в ПАТ «Банк Восток» (МФО 307123, зареєстрований за адресою м. Дніпро, вул. Курсантська, 24);

7) рахунок № НОМЕР_11 належний Приватному підприємству «КОМСЕРВІС» (Код ) відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500, зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30).

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 18 липня 2019 року у справі № 757/37242/19-к на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках ПП «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» (, місцезнаходження: 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 6, корпус 1):

1) рахунок № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , відкриті в філії «КИЇВСІТІ» АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Київ (МФО 380775) яка є структурним підрозділом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Код ), зареєстроване за адресою м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д);

2) рахунок № НОМЕР_14 , відкритий в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627, зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 46);

3) рахунок № НОМЕР_15 , відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851, , зареєстроване за адресою м. Київ, вул. Андріївська, 4);

4) рахунок № НОМЕР_16 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805, , зареєстроване за адресою м. Київ, вул. Лєскова, 9);

5) рахунок № НОМЕР_17 , відкритий в АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346, , яке зареєстроване за адресою м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100);

6) рахунок № НОМЕР_18 , відкритий в АТ «Айбокс банк» (МФО 322302, , зареєстрований за адресою м. Київ, вул. Ділова, 9-А);

7) рахунок № НОМЕР_19 , № НОМЕР_20 , відкритий в ПАТ «МБТ Банк» (МФО 328168, зареєстровані за адресою Одеська обл., м. Чорноморськ, проспект Миру, 28);

8) рахунок № НОМЕР_21 , № НОМЕР_22 , відкриті в АТ «Кредобанк» (МФО 325365, , зареєстрований за адресою м. Львів, вул. Сахарова, 78);

9) рахунок № НОМЕР_23 , відкритий в ПАТ «Банк Восток» (МФО 307123, зареєстрований за адресою м. Дніпро, вул. Курсантська, 24);

10) рахунок № НОМЕР_24 , відкритий в АТ «Таскомбанк» (МФО 339500, , зареєстроване за адресою м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30);

11) рахунок № НОМЕР_25 , відкритий в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» (, МФО 380281, юридична адреса м. Київ, вул. Мельникова, 83-д).

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1