Справа № 462/2337/15-к
провадження 1-кс/462/2129/19
У Х В А Л А

02 вересня 2019 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 05.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0002456 від 29.07.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 364 КК України,

встановив:

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 05.04.19 року про закриття справи ЄРДР № 0002456 від 29.07.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 364 КК України. Покликається в скарзі на бездіяльність та протиправності дій слідчого, неправдивість свідчень допитаних у справі осіб, неправильним встановленням моменту закінчення злочину, Тому винесена постанова слідчого за твердженням скаржника є незаконною. Крім того, просить встановити судом розумні строки досудового розслідування та зобовязати слідчого провести досудове розслідування.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить скаргу задовольнити.

Слідчий суддя ухвалив розглядати скаргу без участі старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , неявка якого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, вивчивши матеріали скарги, та матеріали кримінального провадження, прихожу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні з`ясовано, що ст. слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002456 від 29.07.2014 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч.1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України за фактом невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду працівниками Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. ОСОБА_3 у зазначеному кримінальному провадженні має статус потерпілого. 05.04.2019 року ст. слідчий Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження № 0002456 від 29.07.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Таке рішення прийняте слідчим, з-за виконання ним необхідних слідчих дій та відсутності складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України, навіть при незавершеному виконавчому провадженні.

З такими висновками суд погодитись не може.

Відповідно до ст. 124, 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип має подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а судовий захист неможливо повноцінно здійснити без обов`язковості виконання судових рішень.

Виконання судових рішень є окремою та самостійною стадією провадження. Питання незадовільного стану виконання судових рішень в Україні було предметом розгляду ЄСПЛ "пілотного" рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України"

За ст. 382 КК України встановлює відповідальність за невиконання судового рішення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином, з аналізу вказаної статті КПК України слідує, що значення слідчих дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зі змісту ч. 1 ст. 92 КПК України випливає, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Таким чином, оскільки виконавче провадження про зобов`язання УПФУ в Залізничному районі м.Львова провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії не завершено, існує факт триваючого невиконання судового рішення і прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження є безпідставним та таким, що протирічить наведеним нормам права. При встановлених обставинах справи, на недоліки прийнятого слідчим рішення вказує і відсутність чіткого визначення в яких діяннях та конкретно яких осіб, відсутній склад кримінального правопорушення, що свідчить про неповноту проведення досудового розслідування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слідчим не були зібрані всі докази, які мають значення для встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні 0002456 від 29.07.2014 року.

Враховуючи наведене, оскаржувана постанова слідчого ОСОБА_4 від 25.05.2018 року підлягає скасуванню, як така, що винесена передчасно та без проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ст.308 КПК України потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Тому визначення розумних строків під час досудового розслідування не входить в повноваження слідчого судді і слід роз`яснити ОСОБА_3 , що він має право звернутися з аналогічним клопотанням про дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час розслідування на ім`я керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 .

Також, оскільки обов`язок слідчого проведення досудового розслідування визначений КПК України, такий не потребує підтвердження рішенням суду.

Керуючись ст. 306,307,318-380 КПК України,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 05.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0002456 від 29.07.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 364 КК України.

У решті вимог скарги відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що він має право звернутися з аналогічним клопотанням про дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час розслідування на ім`я керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає в порядку ст. 309 КПК України.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05.09.19.

Слідчий суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Слідчий суддя ОСОБА_1