Провадження № 1-кп/679/38/2019
Справа № 679/45/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2019 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.
До суду захисник обвинуваченого подала клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримала в судовому засіданні.
В обґрунтування клопотання зазначила, що згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону, статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Проте в обвинувальному акті, затвердженому 29 грудня 2018 року виклад фактичних обставин встановлених в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню не відповідає фактичним обставинам, встановленим в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню, зокрема неправильно зазначено дату інциденту, який мав місце між обвинуваченим та потерпілим - день скоєння кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , висновки судово-медичного експерта, викладені у обвинувальному акті, не відповідають висновкам, що міститься у висновку судово-медичного експерта №582 від 28 грудня 2018 року, та підозра ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення в скоєнні якого він міг обвинувачуватись з огляду на фактично зібрані матеріали кримінального провадження не висувалась. Також захисник зазначила, що неправильне зазначення в обвинувальному акті дати вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення погіршує його становище, як обвинуваченого, оскільки при пред`явленні прокурором на початку судового розгляду обвинувачення такого, яке направлене до суду, обвинувачений не матиме можливості повністю визнати свою вину у пред`явленому обвинуваченні, так як дата події, яка фактично відбулась та дата зазначена в обвинувальному акті не співпадають і підозра у вчиненні діяння 23 грудня 2018 року ОСОБА_5 не вручалась. Не можуть за таких обставин враховуватись судом пом`якшуючі обставини, такі, як щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне розкриття злочину, оскільки інкримінується вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 24 грудня 2018 року, а не 23 грудня 2018 року, що відповідає дійсності.
За вказаних підстав просила повернути обвинувальний акт прокурору.
Крім того заявила клопотання про залишення цивільного позову ОСОБА_6 без руху та надання йому строку на усунення недоліків, які полягають у несплаті судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, так як Закон України «Про судовий збір» передбачає пільгу для позивача у виді звільнення від сплати судового збору за стягнення матеріальних збитків, а не за стягнення моральної шкоди. Також захисник вважає, що цивільний позов потерпілого взагалі не підлягає прийняттю, оскільки зазначені у ньому обставини не відповідають події, яка зазначена у обвинувальному акті та повідомлені про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Зокрема в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що мало місце 24 грудня 2018 року, а в цивільному позові зазначено, що моральна шкода потерпілому завдана обвинуваченим підлягає стягненню з останнього за події, які фактично відбувались 23 грудня 2018 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор вважає, що є всі підстави для призначення справи до судового розгляду. Окрім того, заявив клопотання про виклик в судове засідання свідків, згідно наданого до суду списку та доручити органу пробації підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого. Щодо клопотання захисника про повернення обвинувального акту, то таке вважає безпідставним, оскільки формально обвинувальний акт містить усі відомості, які визначені у ст. 291 КПК України, а тому відсутні підстави для повернення обвинувального акту. На його переконання, суд не має права досліджувати додані до клопотання про повернення обвинувального акту витяг з ЄРДР, висновок експерта та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки це є докази в даному кримінальному провадженні і їм повинна бути надана оцінка під час судового розгляду. Подання такого клопотання прокурор вважає затягуванням розгляду справи, зважаючи на тривалість її перебування у провадженні суду. Крім того, ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування з даного приводу не заявляв ніяких клопотань.
При вирішенні клопотання захисника щодо прийняття цивільного позову прокурор поклався на розсуд суду.
Потерпілий, законний представник потерпілого та представник потерпілого заперечували щодо задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурора з підстав зазначених у клопотанні захисника ОСОБА_4 . При цьому представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 зазначив, що повністю погоджується з позицією прокурора. Вказав, що сам факт нанесення ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ніким не заперечується.
Щодо клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 по заявленому потерпілим цивільному позову ОСОБА_8 вказав, що згідно останньої позиції Верховного Суду судовий збір за подання цивільного позову у кримінальному провадженні позивачем (потерпілим) не сплачується, а з відповідача (обвинуваченого) не стягується.
При цьому обвинувачений та його захисник, потерпілий, законний представник потерпілого та представник потерпілого не заперечували щодо задоволення клопотань прокурора про виклик в судове засідання свідків та доручення органу пробації підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого.
Суд, вивчивши клопотання про повернення обвинувального акту, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступних висновків.
Згідно з положенням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором та розширеному тлумаченню не підлягають.
Обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування. Його процесуальне значення полягає в тому, що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення (ч. 1 ст. 337 КПК України).
Формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема, конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України.
Пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні доказуванню підлягає подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті, а саме в частині зазначення обставин, які прокурор вважає встановленими, зазначено, що ОСОБА_5 вчинив злочин 24 грудня 2018 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, натомість відомості в ЄРДР по даному факту внесені 24 грудня 2018 року о 09 годині 40 хвилин 50 секунд, тобто ще до події злочину, яка вказана в обвинувальному акті. Крім цього, обвинувальний акт в цій частині також суперечить іншим матеріалам, які додані до клопотання про повернення обвинувального акту, зокрема висновку експерта №582 від 28 грудня 2018 року, де зазначено обставини справи про події, які відбулись 23 грудня 2018 року, та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 29 грудня 2018 року, згідно даних якої підозра ОСОБА_5 висунута за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України 24 грудня 2018 року.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 року №8 суд повинен вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
На переконання суду, обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.
Без цього суду на початку судового розгляду неможливо однозначно зрозуміти для себе суть обвинувачення, роз`яснити її обвинуваченому, прийняти правильне рішення щодо можливого визнання обвинуваченим фактичних обставин справи і визначити обсяг доказів, які підлягають дослідженню.
Неконкретність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, так як захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо, з урахуванням ст. 42 КПК України, яка передбачає, що обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Підставою для зміни обвинувачення в суді є лише встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення. Цьому праву прокурора кореспондує його обов`язок належним чином виконувати свої повноваження під час досудового розслідування.
Відповідне право у прокурора виникає лише під час судового розгляду, за наявності визначених у законі підстав і волі на те. Суд позбавлений процесуальної можливості примусити прокурора конкретизувати ( усунути недоліки) обвинувачення.
Не вдаючись до аналізу доказів у справі, не оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, суд, дослідивши обвинувальний акт, матеріали додані до обвинувального акту та клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору з додатками, вважає, що він не повністю відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема в частині формулювання обвинувачення кримінального правопорушення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України), яке описане вище. Це порушення вимог кримінального процесуального закону, протиріччя та неповнота, встановлені в обвинувальному акті, є суттєвим, оскільки свідчить про порушення права на захист обвинуваченого і як результат унеможливлюють, до його усунення, призначення справи до судового розгляду з підготовчого судового засідання та повинно бути усунено саме органом досудового розслідування.
За наведених обставин, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначеного недоліку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам КПК України, а тому суд, за наявності вищезазначених обставин невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, вважає за необхідне повернути такий прокурору для усунення допущеного недоліку та задовольнити клопотання захисника, тим самим відхиливши твердження прокурора про безпідставність такого клопотання.
Крім того, зважаючи на те, що в підготовчому судовому засіданні встановлені підстави для повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає недоцільним вирішувати питання щодо прийняття цивільного позову, виклику в судове засідання свідків та доручення органу пробації підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 315 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1