ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 710/575/19
провадження № 1-кп/691/260/19
УХВАЛА

06 вересня 2019 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника (адвоката) ОСОБА_5 , особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, за матеріалами клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , за підозрою у вчиненні суспільно - небезпечних діянь, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні суду на стадії судового розгляду перебувають матеріали клопотання, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 13.02.2019 року№0000042, про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 .

Прокурор відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 в судовому засіданні подав клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_6 до психіатричного закладу в умовах, що виключать його небезпечну поведінку, оскільки підстави в зв`язку з чим був обраний даний запобіжний захід не відпали. Вказує, що суспільно-небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_6 підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. На сьогоднішній день не зменшились ризики зазначені у п. п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, а саме, знаходячись на волі ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, може вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, оскільки раніше ним вчинено тяжкий злочин внаслідок чого до нього було застосовано заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу. ОСОБА_6 має психічне захворювання, а тому дані обставини свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. На сьогоднішній день відсутні дані, які б стверджували про поліпшення психічного стану ОСОБА_6 ..

Захисник (адвокат) ОСОБА_5 заперечила, вказує, що підстави для подальшого перебування її підзахисного в психіатричному закладі з суворим типом нагляду на даний час відпали, прокуратурою її фактично позбавлено права підготуватися до клопотання про продовження дії запобіжного заходу та витребувати з медичного закладу інформацію про стан здоров`я ОСОБА_6 .. Надмірне перебування його в закладі з суворим типом нагляду суперечить ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки підзахисний перебуває в медичному закладі з 15.02.2019 року, продовження його перебування ще на 60 діб є надмірним, принижує честь та гідність. Просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Не вбачає, що ризики продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 не має можливості впливати на потерпілу чи свідків. Потерпіла претензій до нього не має, у судові засідання не з`являється, тому відповідно і на свідків теж, вважає, що відносно ОСОБА_6 може бути обрана будь-яка інша м`якша міра запобіжного заходу.

Законний представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у вирішенні питання підтримує думку захисника, додаючи що стан сина на багато кращий, їздить до нього кожен день, спілкуються, не хоче, щоб йому продовжували строк дії запобіжного заходу, по поведінці він уже кращий, добре себе почуває, більше місяця не приймає ніяких ліків, але документів на підтвердження немає.

Особа стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , підтримав думку захисника, заперечив щодо продовження дії запобіжного заходу.

Суд, вивчивши доводи клопотання, думку учасників судового розгляду, з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта №94 від 20.03.2019 року, приходить до такого.

За нормами ч.3 ст.508 КПК України, застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Під час судового розгляду, за нормами ч.1 ст.331 КПК України, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч.2 ст.331 КПК України).

Періодичний контроль суду щодо строку дії запобіжного заходу у виді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, у порядку ст.331 КПК України, здійснюється на всіх етапах судового провадження, та забезпечує дотримання прав обвинуваченого чи особи, яка бере участь у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, з урахуванням ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині реалізації права на забезпечення періодичного контролю за законністю застосування запобіжного заходу в судовому провадженні.

За нормами ч.1 ст.508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом (1), поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку (2).

Вирішуючи питання про застосування (продовження) запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, суд також бере до уваги вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

ОСОБА_6 знаходячись на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, оскільки раніше ним вчинено тяжкий злочин внаслідок чого до нього було застосовано заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу.

Отже, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, не зменшились.

Європейський суд з прав людини встановив низку процедурних гарантій щодо застосування п."е" ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема: 1) позбавлення будь-кого свободи може відбуватися тільки в межах передбаченої законом процедури й не може бути свавільним; 2) особа не може бути позбавлена волі, якщо не буде достовірно встановлено, що вона є психічно хворою; 3) розлад психіки має бути встановлений об`єктивною медичною експертизою; 4) розлад психіки повинен мати такий характер або такий ступінь, який би виправдовував обов`язкове позбавлення свободи, а правомірність подальшого утримання особи в психіатричному закладі залежить від того, чи зберігається стан психічного розладу (рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року).

Висновком судово-психіатричної експертизи №94 від 20.03.2019 року, встановлено, що ОСОБА_6 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним перебігом, в період активного розвитку процесу, з актуальною параноїдною симптоматикою та психопатоподібною поведінкою у особи з преморбідними ознаками межової інтелектуальної дефіцитарності. У ОСОБА_6 виявлені психопатологічні феномени, зокрема, наявність актуальної параноїчної симптоматики на адресу односельців, враховуючи ускладнюючий вплив преморбідної інтелектуальної дефіцитарності, відсутність адекватного системного протирецидивного психіатричного супроводу за місцем проживання. Клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки позбавляють ОСОБА_6 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, що потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Суд вважає, що вказаний висновок є об`єктивним, повним та зрозумілим. Доказів того, що законний представник, захисник оскаржували висновок судово-психіатричної експертизи №94 від 20.03.2019 року у встановленому законом порядку не надано.

За нормами ст. ст. 95, 19 КК України, роз`ясненням постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 03.06.2016 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", метою застосування таких заходів є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93, 96 КК України (1), запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), що передбачає кримінально карану відповідальність за нормами КК України (2), та зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшені у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи у скороченні строки перебування у психіатричному закладі.

Доводи законного представника ОСОБА_7 щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , про відсутність психічного захворювання, не знайшли свого підтвердження, як і не доведено, що останній не приймає ліків та спростовуються наявними в розпорядженні суду матеріалами кримінального провадження №000004 від 23.02.2019 року.

ОСОБА_6 згідно висновку №94 від 20.03.2019 потребує лікування з госпіталізацією до закладу з наданням психіатричної допомоги із суворим типом нагляду.

09.09.2019 року закінчує дію запобіжний захід у виді поміщення ОСОБА_6 до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, яка вчинила суспільно-небезпечні діяння.

06.09.2019 року судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не відбувся у зв'язку з не прибуттям в судове засідання потерпілої, за відсутності клопотань про слухання справи без її участі, та з урахуванням положень ч.1 ст.512 КПК України, щодо судового розгляду даного виду клопотань, ухвалено про відкладення судового засідання.

Запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_6 відповідає характеру і тяжкості вчиненого діяння, позбавляє можливості перешкоджати інтересам правосуддя. Водночас обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, та з урахуванням даних про відсутність адекватного системного протирецидивного психіатричного супроводу за місцем проживання, передання ОСОБА_6 на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, виключається.

Прокурором доведено про наявність ризиків перешкоди розгляду кримінального провадження, можливості особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру переховуватися від суду, вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, що свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 ..

Суд враховуючи особу ОСОБА_6 , характер протиправних дій, та те, що на сьогоднішній день відсутні дані, які б стверджували про поліпшення психічного стану останнього, задля можливості перешкодити інтересам правосуддя, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 177, 178, 331, 508 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Журавка Шполянського району Черкаської області, українець, громадянин України, житель АДРЕСА_1 , у психіатричному закладі із посиленим типом нагляду в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до 04.11.2019 року включно, з утриманням в Комунальному некомерційному підприємстві «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради».

Копію ухвали направити до Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», для відому та виконання.

Вручити копію ухвали прокурору, законному представнику, захиснику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Городищенський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1