Справа № 555/1999/19
Номер провадження 1-кс/555/654/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" жовтня 2019 р. м. Березне

Слідчий суддя Березнівського районного суду Рівненської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Березне клопотання слідчого Березнівського ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , яке погоджене із прокурором Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні № 0000570 від 20.10.2019 року, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Березнівського ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , звернувся в суд із клопотанням, яке погоджене із прокурором Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З клопотання вбачається, що групою слідчих СВ Березнівського ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000570 (ЄРДР від 20.10.2019) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчими внесені 20.10.2019 з правовою кваліфікацією за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України на підставі повідомлень, що надійшли на лінію 102 до Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області.
У ході досудового розслідування встановлено, що 20 жовтня 2019 року, приблизно 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 вступивши в попередню змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими не встановленими органом досудового розслідування особами, перебуваючи по АДРЕСА_2 , з корисливим мотивом, умисно, відкрито та незаконно, проти волі користувачів (водіїв) ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та власників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вирішили заволоділи транспортними засобами марки «Renault» моделі «Маgnum», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , до якого приєднаний напівпричіп марки «SCHMITZ» моделі «SKI 24» синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та марки «Renault» моделі «Маgnum 480», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , до якого приєднаний напівпричіп марки «PANAV» моделі «NS 136» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та іншими не встановленими на даний час органом досудового розслідування особами, у вказані час та дату, усвідомлюючи незаконність заволодіння зазначеним транспортними засобами водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під`їхали до вантажівок марки «Renault» моделі «Маgnum», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_12 і до якого приєднаний напівпричіп марки «SCHMITZ» моделі «SKI 24» синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_13 , та марки «Renault» моделі «Маgnum 480», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_14 , до якого приєднаний напівпричіп марки «PANAV» моделі «NS 136» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_12 , на заздалегідь підготовлених автомобілях невстановлених на даний час марки та моделі, проникли до водійських кабін вказаних транспортних засобів та вчиняючи психологічний тиск, що полягав у погрозах застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я шляхом демонстрації ножів та пістолетів, подолали волю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 до опору, наказали останнім привести в дію двигуни транспортних засобів та рухатись в напрямку с. Горбаків Гощанського району Рівненської області.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з метою контролю руху вищезазначених транспортних засобів, в яких знаходилося насіння сої культурної загальною вагою приблизно 40 тон, сіли в салон вказаних автомобілів та із погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я водіїв, продемонструвавши їм попередньо ножі, поїхали в напрямку с. Великі Межиричі, Корецького району Рівненської області.

У подальшому, 20 жовтня 2019 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебуваючи у с. Великі Межиричі Корецького району Рівненської області наказали водіям зазначених викрадених транспортних засобів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зупинити їх та намагались здійснити втечу з місця події, однак були затримані працівниками Національної поліції в Рівненській області.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Крім того, у результаті злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб, потерпілому ОСОБА_15 заподіяно матеріальної шкоди у великих розмірах на загальну суму 300 000,00 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямованим на заволодіння майном у великих розмірах, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

21.10.2019 слідчими, за погодженням із прокурором, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.

20.10.2019 о 22 год. 49 хв., відповідно до вимог ст.ст. 207, 208 КПК України, ОСОБА_5 затриманий без ухвали слідчого судді уповноваженою службовою особою безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та безпосереднього переслідування за підозрою у вчиненні злочину.

21.10.2019 прокурором у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 217 КПК України, кримінальні провадження №0000570 (ЄРДР від 20.10.2019), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та №0000571 (ЄРДР від 20.10.2019), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, - об`єднано в одне кримінальне провадження №0000570 (ЄРДР від 20.06.2019) за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що наявність обґрунтованих підозр у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих правопорушень повністю підтверджуються зібраними у кримінальних провадженнях доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , протоколами огляду місця події в с. Великі Межиричі Корецького району Рівненської області, протоколом огляду місця подій в с. Хмелівка Березнівського району Рівненської області, показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та іншими доказами і матеріалами кримінальних проваджень.

ОСОБА_5 , під час вчинення інкримінованого йому правопорушення неодноразово здійснював психологічний тиск на потерпілого та свідків та тому в наслідок чого може в подальшому перебуваючи на волі чинити на них повторно тиск та незаконно впливати на їх з метою схилення свідків до дачі неправдивих показань у кримінальному провадженні.

Вважає, що утримати ОСОБА_5 від вчинення перешкод у кримінальному провадженні, а саме: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливання на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, тобто ухиленню від виконання процесуальних рішень та вчинити інше кримінальне правопорушення, може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили суд у задоволенні клопотання про тримання під вартою відмовити, подали письмові заперечення на клопотання слідчого. Вказують, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню, впливатиме на потерпілого або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Просили слідчого суддю обрати інший запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.

Судом вставлено, що в Березнівському ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 0000570 (ЄРДР від 20.10.2019) за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.

21 жовтня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.

20 жовтня 2019 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, час фактичного затримання - 22 год. 49 год.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором при розгляді клопотання не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку слідчого та прокурора, на даний час існують ризики, щодо переховування підозрюваного ОСОБА_5 від слідства та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.
Разом із цим, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від слідства та суду, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Керуючись наведеним, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , його соціальний статус, наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, а також його майновий стан.
Сукупність зазначених даних, з урахуванням факту недоведення прокурором в судовому засіданні будь-яких обставин, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів впливу на учасників процесу або ухилення у подальшому підозрюваного ОСОБА_5 від слідства, суду або реальних намірів вдатися до таких дій, приводить до висновку про малоймовірність існування таких ризиків.
З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, під час затримання ОСОБА_5 жодних матеріальних об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в нього не було виявлено та вилучено, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.10.2019р. Жодних інших доказів слідчому судді подано не було, в матеріалах долучених до клопотання відсутні.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК України ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
В судовому засіданні під час розгляду клопотання, щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчим та прокурорм не було надано достатнього обґрунтування ризиків незаконного впливу на інших учасників провадження або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, з посиланням на конкретні докази реального існування таких ризиків.
Перелічені слідчим та прокурорм ризикі, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливання на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, тобто ухиленню від виконання процесуальних рішень та вчинення іншого кримінальне правопорушення, цілком можуть бути усунуті, шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 менш суворого, у порівнянні з триманням під вартою, запобіжного заходу.
Слідчий суддя вважає, що достатнім буде застосувати більш м`який запобіжний захід, до підозрюваного, а саме домашній арешт.

У слідчого судду відсутні підстави вважати, що запобіжний захід домашній арешт, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, що передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

При обранні такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі: «Тодоров проти України», відповідно до якої « для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою»; «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 р., про те, що «навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого».

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обовязки за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184,395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого Березнівського ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , яке погоджене із прокурором Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 . - цілодобово.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Березнівського ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області та Рівненського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов"язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали терміном на два місяці з моменту постановлення ухвали, а саме до 20 грудня 2019 року.

Термін дії обов"язків, покладених судом, визначити у два місяці, до 20 грудня 2019 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 невідкладно прибути до місця свого проживання до 24 год. 00 хв. 22 жовтня 2019 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 24.10.2019 р., о 14:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1