Справа № 569/7178/16-к
УХВАЛА

18 листопада 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду із клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що у рамках кримінального провадження №0000709 від 03.06.2016 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду було накладено арешт на його автомобіль марки «Мерседес-Віто» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль, яким керував ОСОБА_4 марки «Тойота венза» д.н.з. НОМЕР_2 .

27.02.2017 року військовим прокурором Рівненського гарнізону майором юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому питання про скасування накладеного арешту на майно по жданому кримінальному провадженні не вирішено.

Однак, питання щодо скасування арешту не вирішено.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, та задоволити з підстав викладених у ньому.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000709 від 03.06.2016, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України. Питання про скасування арешту на майно, а саме на транспортні засоби «Мерседес-Віто» д.н.з. НОМЕР_1 та «Тойота венза» д.н.з. НОМЕР_2 при закритті кримінального провадження не вирішено.

Статтею 321 ЦПК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку що клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення, так як у його накладенні відпала потреба.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 107, 171, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області по справі 569/7178/16-к, на автомобіль марки «Мерседес-Віто» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль, яким керував ОСОБА_4 марки «Тойота венза» д.н.з. НОМЕР_2 , по кримінальному провадженні №0000709 від 03.06.2016 року та повернути їх його власнику ОСОБА_3 .
Копію ухвали направити в Регіональний сервісний центр МВС в Рівненській області (м. Рівне, вул. Макарова, 21) для виконання.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1