Житомирський апеляційний суд
Справа №272/229/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.199 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 16.07.2019 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 14 вересня 2019 року.
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 16.07.2019 року та ухвалити нову, якою звільнити його з-під варти.

Послався на те, що його затримання є незаконним, а докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими. Вказав, що судом першої інстанції не перевірено, що затримання відбулося в порушення вимог КПК України.

Зазначив, що судом не враховано, що на даний час по справі допитані всі заявлені стороною обвинувачення та захистом свідки та досліджуються матеріали провадження.

Також вказав, що суд безпідставно послався на те, що в нього відсутнє місце проживання, оскільки останнім місцем його проживання є АДРЕСА_1 . Рішення суду щодо позбавлення його права на житло не виносилось та відсутнє в матеріалах кримінального провадження.

Послався на те, що тривалий час перебуває під вартою та має ряд захворювань, а подальше перебування під вартою без отримання ліків перешкоджає лікуванню.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує на незаконність його затримання 16.02.2015 року, оскільки не залучався захисник під час складення протоколу затримання. Зазначає, що під вартою перебуває з 16.02.2015 року згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, усі інші ували про продовження строку тримання під вартою є похідними від неї, однак суд не може автоматично продовжувати дію попередньої ухвали.

В судовому засіданні судом було неповно досліджено доводи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, що підтверджується технічним звукозаписом судового засідання.

Вважає, що стороною обвинувачення не було належним чином доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України. та належним чином не досліджено наявність місця постійного проживання і тяжкість стану здоров`я, яке постійно погіршується.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 16.07.2019 року, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 14 вересня 2019 року.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що підстави та ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, на даний час не змінились.

Також зазначив, що обґрунтованих підстав, підтверджених відповідними доказами, для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, не встановлено, а наведені захисником доводи щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого не змінилися та були вже оцінені судом.

Послався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. ОСОБА_6 раніше судимий, в тому числі за ч.1ст.115 КК України, обвинувачується у вчиненні нового злочину в період умовно-дострокового звільнення від покарання. На даний час судом не встановлено наявності постійного місця реєстрації та проживання, стійких соціальних зв`язків обвинуваченого та наявності у нього у власності нерухомого майна з метою покладення на нього обов`язків, визначених ст.194 КПК України

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які просили апеляційну скаргу з доповненнями задовольнити, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу з доповненнями без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Андрушівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 16.07.2019 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на домашній арешт або особисте зобов`язання.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Обгрунтовуючи рішення, суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Також судом враховано, що ОСОБА_6 раніше судимий, в тому числі за ч.1ст.115 КК України, обвинувачується у вчиненні нового злочину в період умовно-дострокового звільнення від покарання. На даний час судом не встановлено наявності постійного місця реєстрації та проживання та стійких соціальних зв`язків обвинуваченого, що підтверджує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на теперішній час не зменшились.

Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на домашній арешт, або особисте зобов`язання, заперечення прокурора, який просив продовжити відносно обвинуваченого термін тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і тяжкість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 , а також наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, враховуючи те, що він раніше судимий, в тому числі за ч.1ст.115КК України, обвинувачується у скоєнні злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останнього.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на його незаконне затримання та недопустимість доказів його вини є безпідставними, оскільки на даній стадії кримінального провадження не передбачена оцінка судом доказів.

Також необґрунтованими є доводи апелянта щодо наявності в нього постійного місця реєстрації та проживання, що також було предметом дослідження судом першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду.

Дослідивши апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки обґрунтованих підстав підтверджених відповідними доказами для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі не встановлено, а наведені захисником доводи щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого не змінилися та були вже оцінені судом.

За таких підстав, усі викладені обвинуваченим в апеляційній скарзі та доповненнях до неї доводи були об`єктом дослідження судом і ним надана належна оцінка з якою погоджується колегія суддів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинуваченим ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_8 було заявлено клопотання про проведення належного медичного обстеження обвинуваченого, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 206 КПК України, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно забезпечити проведення належного медичного обстеження для визначення стану його здоров`я в умовах утримання в слідчому ізоляторі.

Керуючись ст. ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 16.07.2019 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 14 вересня 2019 року без змін.

Відповідно до ч.1ст.206 КПК України доручити начальнику ДУ «Житомирська УВП №8» організувати проведення медичного обстеження стану здоров`я ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :