УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 13 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

07 червня 2019 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 13 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

У своїй скарзі заявник просить скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 13 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, а також зобов`язати слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року.

Свою скаргу ОСОБА_4 мотивує наступним. Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 14.03.2019 задоволено скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених службових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язано уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 від 20.02.2019 про вчинення кримінального правопорушення та надати останній відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

21.03.2019 адвокатом ОСОБА_3 листом №141-к надіслано на адресу Державного бюро розслідувань вищевказану ухвалу для виконання.

02.05.2019 адвокатом ОСОБА_3 , у відповідь на вказаний лист, отримано повідомлення про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000472, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.04.2019.

08.05.2019 представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 на адресу Державного бюро розслідувань направлено клопотання від 07.05.2019 №235-к (в порядку ст.220 КПК України) про залучення ОСОБА_4 до провадження №0000472 в якості потерпілого.

28.05.2019 представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 отримано постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 13.05.2019 про відмову в задоволенні вищезазначеного клопотання.

Обгрунтовуючи свою постанову слідчий ОСОБА_5 послався на ст. 55 КПК України, а також на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.187 КК України спричинено моральну чи майнову шкоду.

Вказану постанову заявник вважає незаконною та необґрунтованою, з огляду на те, що вона не містить законних та обґрунтованих мотивів для прийняття такого рішення, підстав вважати заявника особою, якій в результаті вчиненого злочину не завдано шкоди, а містить лише посилання на ст.55 КПК України та її зміст, що є недопустимим та суперечить чинному законодавству.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав у ній наведених. Зазначила про те, що постанова слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 13 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, не відповідає ст.110 КПК України. Зазначена постанова є необґрунтованою та не мотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Слідчий першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчим суддею встановлено, що 11 квітня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.03.2019 року, якою зобов`язано уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 від 20.02.2019 про вчинення кримінального правопорушення, внесено відомості за №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

08.05.2019 року представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 до Державного бюро розслідувань направлено клопотання від 07.05.2019 за №235-к про залучення ОСОБА_4 як потерпілого до кримінального провадження №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

13 травня 2019 року слідчим першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0000472 від 11.04.2019 року.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що ОСОБА_4 не є особою, якій кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.187 КК України, завдано моральної чи майнової шкоди, а тому у відповідності до ст.55 КПК України, він не може бути потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Проте, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено мотивів на спростування доводів адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звертаючись з клопотанням про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000472, зазначила про те, що в результаті протиправних дій ОСОБА_8 , які містять в собі склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, ОСОБА_4 завдано моральної та фізичної шкоди.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_4 моральної та фізичної шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року, чим порушив його законні права та інтереси та безпідставно усунув від участі у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, постанова слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 13 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, підлягає скасуванню, а скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи порушене заявником питання щодо зобов`язання слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відтак не може бути задоволено скаргу ОСОБА_4 в частині зобов`язання слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року, як таку, розгляд якої не передбачений у порядку ст. 303 КПК України.

За зазначених обставин, у задоволенні скарги в даній частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 26, 37, 40, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 13 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 13 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000472 від 11.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1