У Х В А Л А

Справа №:755/30014/14-к

Провадження №: 1-о/755/13/19

"20" серпня 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст.ст. 459-464 КПК України за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 у кримінальному провадженні № 00007161 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, встановив :

в провадження суду 19.08.2019 надійшла дана заява.

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76, ч. 1 ст. 464 КПК України, було визначено головуючого суддю ОСОБА_1 та передано відповідні матеріали 20.08.2019.

Суд, перевіривши заяву заявника на відповідність вимогам ст.ст. 459-464 КПК України, приходить до наступного.

Статтею 459 КПК України ргеламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили (ст. 460 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до положень ст. 462 КПК України, така заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається в письмовій формі. У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява про перегляд; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява; 4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; 5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду; 5-2) клопотання про поновлення строку подання заяви; 6) перелік документів та інших матеріалів, які додаються. Заява підписується особою, яка її подає. До заяви додаються копії заяви в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження. Особа, яка подає заяву, має право додати до неї документи або копії документів, які мають значення для кримінального провадження і не були відомі на час ухвалення судового рішення.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 1-11/10 указав, що системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як убачається з заяви заявника, а саме безпопередньо самого обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, підставою вимог є п.п. 1 та 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, а саме те, що обвинувачення було висунуте на сфальшованих доказах, що як наслідок призвело до незаконного притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності та постановлення вироку з порушенням вимог КПК України.

Ці факти автор звернення, у т.ч. мотивує тим, що 22.09.2014 ним директору ОСОБА_3 в присутності адвоката ОСОБА_4 була надана письмова розписка про отримання від Середи авансу у сумі 10 000 грн. Про цю розписку, як указує, ОСОБА_2 , сторона обвинувачення знала, однак до самого провадження не приєднала, однак суд відмічає той факт, указане провадження розглядалося, як за участю обвинуваченого, так і його захисника, і він ( ОСОБА_5 ) будучи особою, яка, як він відмічає, писала таку розписку, про це в суді не указував, хоча мав знати про її наявність, так як, відмічає, що був її автором. Тим самим, навіть, якщо виходити з позиції автора цієї заяви, то ця обставина не може сприйматися, як нововиявлена, так як про неї йому було відомо власне, безпосередньо, особисто, як її автору.

У світлі чого, не можливо говорити про те, що особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, ці дані стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення.

Адже, Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (ВС справа № 1510/2-1411/11, постанова від 17.04.2018).

Як наслідок, заявнику слід навести у своєму зверненні таку неможливість, так як у тій редакції звернення, в якій воно надійшло до суду, така не простежується.

Тобто, за умови посилання заявником на цю обставину, йому її слід сформувати (викласти) у ключі нововиявленої, як того власне і вимагає ст. 462 КПК.

Апріорі, відповідно до вироку в ході судового розгляду обвинувачений винним себе визнав повністю, та суду показав, що дійсно 10 березня 2014 року він направив на адресу Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу лист, в якому вимагав сплатити йому грошові кошти в сумі 60 000 Євро, зазначаючи, що у разі не сплати йому грошових коштів, він буде вимушений розповсюдити інформацію про неякісну продукцію вказаної компанії. 22 вересня 2014 року при зустрічі з представником Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу йому були передані грошові кошти в сумі 10 000 грн., а тому виникає питання, добросовіності поведінки заявника, в цій справі, у розрізі принципу venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

По суті згаданий принцип venire contra factum proprium є вираженням equitable estoppel однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на principles of fraud.

Тобто, доктрина «естопель» (з англ. estoppel відхилення, від estop позбавляти права заперечення) базується на принципах добросовісності і послідовності. За своєю природою це прояв загального принципу недопустимості зловживання правом. Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

Тим самим, автору звернення слід також пояснити таку радикальну зміну поглядів та мету такої зміни, адже з наявного данного звернення в суді, ці дані установити не можливо, а мета перегляду не може бути обувлена лише самим бажанням змінити хід вже установлених подій, так як жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Також, автору звернення слід урахувати вимоги ч. 4 ст. 462 КПК щодо того, що до заяви додаються копії заяви в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження. А це, щонайменше прокурор та потерпіла особа, однак таку заяву подано в єдиному екземплярі.

Крім цього, автор звернення слід скорегувати зміст своїх вимог, так як у заяві першим пунктом він просить ухвалити виправдувальний вирок, а другим кримінальне провадження закрити.

Так, як згідно ст. 373 КПК, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 (встановлена відсутність події кримінального правопорушення) та 2 (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) частини першої статті 284 цього Кодексу.
Тим самим, дані вимоги підлягають уточненню, зокрема заявнику та деталізації, зокрема у разі їх формування шляхом прохання ухвалити виправдувальний вирок доречно було б навести одну з підстав указаних у п.п. 1-3 ч. 1 ст. 373 КПК.

У світлі чого, з наведених в своїй сукупності суд уважає, що дана заява заявника не відповідає указаним вимогам КПК з відображених передумов судом.

Відповідно ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу.

З положень ч. 3 ст. 429 КПК України, вбачається, що вона регламентує підстави повернення касаційної скарги.

Разом з тим, є дійсним факт, що відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

З постанови Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 18.04.2019 у справі № 1-34/03 випливає, що як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, встановивши, що заява не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, всупереч положенню ст. 429 цього Кодексу, не надав заявнику строк на усунення допущених недоліків, а одразу ж повернув заяву. Тобто суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону та передчасно ухвалив рішення про повернення заяви, адже згідно з положеннями статті 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу. Копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала касаційну скаргу. Касаційна скарга повертається, зокрема, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, дану заяву заявника слід залишити без руху з метою усунення наведених судом недоліків у установлений строк.

З цих підстав та керуючись ст.ст. 369-372, 376, 392, 459-464, 469 КПК України, суд постановив :

заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року, за нововиявленими та виключними обставинами без руху.

Копію ухвали направити ОСОБА_2 для усунення недоліків вказаних в ухвалі.

Встановити заявнику для усунення недоліків строк 10 днів з моменту одержання ним копії цієї ухвали та роз`яснити, що у разі не усунення у вказаний строк вказаних у цій ухвалі недоліків заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я : ОСОБА_1