Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3024/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 72 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7

розглянула у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 22 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 22 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 за ст.ст. 15 ч. 2, 191 ч. 5 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням його права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією частини належного йому майна. Зараховано у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення в період з 22.01.2014 року по 30.01.2014 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.09.2017 зараховано засудженому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.09.2016 року по 12.07.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 року. Періоди з 22.01.2014 року по 30.01.2014 року та з 06.09.2016 року по 12.07.2017 року вже зараховано у строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а періоди з 24.05.2016 року по 06.09.2016 року та з 13.07.2017 року по 17.07.2017 року не відносяться до строку попереднього ув`язнення у розумінні положень ст. 72 КК України.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що після подання касаційної скарги на вирок апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 року ухвалою від 24.05.2016 року касаційний суд відкрив касаційне провадження і період з 24.05.2016 року по 06.09.2016 року він перебував під слідством і знаходився в слідчому ізоляторі. Тому, до цього строку має бути застосовано положення ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними ЗУ «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 29.08.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали судового провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляції без задоволення, а ували суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 зазначених вимог закону дотримався.

Так відповідно до ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; г) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 року за ст.ст. 15 ч. 2, 191 ч. 5 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням його права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією частини належного йому майна. Зараховано у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення в період з 22.01.2014 року по 30.01.2014 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.09.2017 року зараховано засудженому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.09.2016 року по 12.07.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 року.

Тобто, засудженому ОСОБА_7 вже було зараховано в строк відбування покарання в межах того кримінального провадження, за яким його було засуджено, строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, про який він клопотав у своїй поданій дор суду першої інстанції заяві від 18.02.2019 року, а саме строк з 22.01.2014 року по 30.01.2014 року, зарахований вироком апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 року, а також з 06.09.2016 року по 12.07.2017 року, зарахований ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.09.2017 року.

Що стосується зарахування у строк відбування покарання строку з 24.05.2016 року по 06.09.2019 року та з 13.07.2017 року по 17.07.2017 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність зарахування цих строків у строк відбування покарання з огляду на наступне.

Так, вирок апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 року, яким ОСОБА_8 було засуджено за ст.ст. 15 ч. 2, 191 ч. 5 КК України, у відповідності до ч.4 ст.532 КПК України набрав законної сили з моменту його проголошення 13.01.2016 року. На день постановлення вироку засуджений ОСОБА_8 не утримувався під вартою, а строк відбування покарання почався з дна взяття його під варту, тобто з часу його затримання 20.05.2016 року. З цього часу він утримувався в умовах СІЗО з метою подальшого направлення до місця відбування покарання. При цьому, 25.05.2016 року Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 року відносно ОСОБА_8 , що стало підставою продовження тримання засудженого в умовах СІЗО. В подальшому лише 06.09.2016 року засудженого ОСОБА_8 було етаповано з Артеміської установи виконання покарань (№6) до Київського СІЗО для участі в розгляді касаційної скарги на згаданий вище вирок суду, де він утримувався в умовах СІЗО для прийняття участі в розгляді касаційної скарги захисника, яка була розглянута з постановленням ухвали Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 року, яка, у відповідності до положень ч.4 ст.532 КПК України, набрала законної сили цієї ж дати і судове провадження було завершено.

В подальшому копія ухвали суду касаційної інстанції від 12.07.2017 року надійшла до Бахмутської УВП (№3) лише 17.08.2017 року, однак таку різницю в 5 діб, під час яких засуджений утримувався в умовах СІЗО, не можливо вважати попереднім ув`язненням, оскільки рішення суду набрало законної сили і таке утримання засудженого в умовах СІЗО відбувалось з метою виконання покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, фактично засуджений ОСОБА_8 перебував в умовах СІЗО у вигладі попереднього ув`язнення з 06.09.2016 року і до набрання законної сили рішенням касаційного суду за результатами розгляду касаційної скарги захисника 12.07.2016 року. А період перебування засудженого в умовах СІЗО з часу його затримання в порядку виконання вироку суду 20.05.2016 року і до 06.09.2016 року дати етапування з Артеміської установи виконання покарань (№6) до Київського СІЗО, а також з 12.07.2017 року (винесення ухвали Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за результатом розгляду касаційної скарги захисника) по 17.07.2017 року (отримання Бахмутською УВП (№3) копії згаданої ухвали суду касаційної інстанції) є часом приведення судових рішень до виконання. При цьому, таке утримання не може вважатися строком попереднього ув`язнення в розумінні ч.5 ст.72 КПК України, оскільки здійснювалось в порядку виконання згаданого вище вироку суду апеляційної інстанції, яким ОСОБА_8 було засуджено, а також ухвали суду касаційної інстанції, яким цей вирок суду був залишений без змін.

Вказані обставини були предметом дослідження суду першої інстанції під час розгляду заяви засудженого ОСОБА_8 і судом їм надана належна оцінка та прийнято обгрутоване на мотивоване рішення, з яким погоджується і колегія суддів.

Підстави до задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житормира від 22 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, - без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: