Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2018/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000086 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та представника ПрАТ «СК Арсенал страхування» адвоката ОСОБА_8 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарубинці, Збаразького району, Тернопільської області, працюючого в.о. директора Зарубинського спиртового заводу, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.286 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11
представників потерпілих адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В:
в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09.07.2019 року в частині стягнення коштів з ОСОБА_14 за втрачений заробіток на користь ОСОБА_11 , та в частині задоволення цивільного позову прокурора про стягнення витрат на користь лікувальних закладів за лікування потерпілих, постановити в цій частині новий вирок, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог.

Також просить скасувати вказаний вирок в частині стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Постановити в цій частині новий вирок, яким стягнути заподіяну шкоду лише із ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Зазначає, що вирок в частині стягнення коштів з ОСОБА_14 та з ОСОБА_7 є помилковим та необґрунтованим і підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального і процесуального права.

Вказав, що при стягненні суми втраченого заробітку судом не було враховано, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, пенсіонером. Вказана сума втраченого заробітку ОСОБА_11 є непомірною для ОСОБА_7 , крім того вона повинна бути відшкодована за рахунок страхової компанії, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 .

Послався на те, що суд помилково стягнув з ОСОБА_7 на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації в особі Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради 25875 грн. 22 коп. витрат на лікування потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована і ця шкода повинна бути стягнена з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» .

Також зазначив, що суд стягнув у солідарному порядку з ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_10 55186 грн. матеріальної шкоди, однак не врахував того, що ОСОБА_14 взагалі не має будь-якого відношення до даного кримінального провадження. Вона не була залучена судом у якості співвідповідача та не була повідомлена про час та місце судового засідання. ОСОБА_14 лише являється власником автомобіля, на якому ОСОБА_7 скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Вказав, що оскільки транспортний засіб був переданий на відповідній правовій підставі від власника ОСОБА_14 до ОСОБА_7 , то ОСОБА_14 не може нести відповідальність за заподіяну шкоду, в зв`язку з чим, вирок суду в цій частині підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «Арсенал страхування» адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09.07.2019 в частині, що стосується цивільного позову до ПрАТ «СК «Арсенал страхування». Відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_15 та ОСОБА_11 до ПрАТ «СК «Арсенал страхування», в іншій частині вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09.07.2019 залишити без змін.

Посилається на істотне порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону при вирішенні заявлених потерпілими цивільних позовів.

Зазначила, що 27.06.2019 на адресу страховика надійшли копії позовних заяв ОСОБА_10 (без додатків) та ОСОБА_11 разом зі супровідним листом суду, з якого вбачається, що копії позовних заяв надіслані судом страховику «до відома». Судом не викликалась страхова компанія для участі в розгляді кримінального провадження, чим було позбавлено можливості страховика у передбачений строк надати свої заперечення та доводи щодо цивільних позовів позивачів.

Послалась на те, що суд, задовольняючи цивільні позови до трьох цивільних відповідачів у солідарному порядку виходив з того, що обвинуваченим такі цивільні позови було визнано повністю.

Вказала, що суд не врахував, що страховик цивільного позову не визнавав, більше того, страховика було позбавлено можливості вчасно надати свої заперечення та доводи щодо цивільних позовів позивачів, чим порушено його права.

Також зазначила, що суд, в порушення ч.1 ст.129 КПК України, не розібравшись, взагалі не дослідив жодного доказу, якими цивільні позивачі обґрунтовували свої позовні вимоги, та фактично самоусунувся від оцінки доказів, пославшись на визнання позовів обвинуваченим.

Судом також не було досліджено відносини, що виникли між сторонами, не було застосовано спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не наведено переконливих доводів на обґрунтування такого рішення та не мотивовано своїх висновків.

Судом також не враховано, що чинне законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП потерпілому.

Послалась на те, що ч.1 ст.1190 ЦК України встановлює, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. В даному випадку ст.1190 ЦКУ не може бути застосована, оскільки шкоду завдано не кількома особами, а однією особою - ОСОБА_7 . Страховик матеріальної шкоди позивачам не завдавав.

Вказала, що права позивачів не були порушені, а цивільні позови є передчасним, що є підставою для скасування вироку в частині цивільного позову до страховика. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Однак ОСОБА_10 , як цивільним позивачем, не надано відповідних доказів, що шкода, завдана його майну (одягу) є оціненою належним чином, а тому розмір шкоди є не доведеним, що залишилось поза увагою суду.

Крім того, суд не врахував, що для звернення до страховика з вимогами щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну у судовому та позасудовому порядку, законодавцем передбачено річний строк.

Також судом першої інстанції, без дослідження наданих доказів, всупереч вимогам Закону, безпідставно стягнуто зі страховика витрати на лікування цивільних позивачів.

Вказала, що суд, в порушення ч.1 ст.413 КПК України, не застосував положення ст.24 Закону та не перевірив чи наявні у ОСОБА_10 докази, що підтверджують необхідність придбання ліків, тому витрати на лікування ОСОБА_10 не підтверджені належним чином, отже у задоволенні позовних вимог до страховика має бути відмовлено. З доданих до позовної заяви ОСОБА_11 чеків, квитанцій, документів з лікувальних закладів - загальна сума за вказаними документами складає лише 47887,09 грн., а не 54332,10 грн. як зазначає цивільний позивач.

Вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги до страховика, не дослідив та не перевірив:

-чи зверталися позивачі до страховика з заявами про страхове відшкодування з наданням необхідних документів у відповідності до норм спеціального закону та чи було порушено їх право;

-чи підтверджені витрати на лікування позивачів належними та допустимими доказами;

-чи оцінена належним чином матеріальна шкода, завдана позивачеві ОСОБА_10 .

Тому існує необхідність в повторному дослідженні доказів для правильного вирішення цивільного позову до страховика.

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 від представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 надійшли письмові заперечення, в яких просить вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09.07.2019 року щодо ОСОБА_7 в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 від представника ПрАТ «СК «Арсенал страхування» ОСОБА_16 , в яких зазначає, що твердження захисника обвинуваченого, що вся моральна та матеріальна шкода повинна стягуватись із страхової компанії є безпідставними та не ґрунтуються на нормах спеціального права. Зазначила, що позивачі не довели належним чином допустимими доказами обґрунтованість витрат на лікування, розмір втраченого заробітку, розмір шкоди, завданої майну та розмір моральної шкоди, дотримання ними порядку звернення до страховика цивільні позови позивачів до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Від прокурора ОСОБА_17 надійшли письмові заперечення на апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та ПрАТ «СК «Арсенал страхування». Вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 щодо зміни вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 09.07.2019 року слід залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Також просить залишити без задоволення апеляційну скаргу представника ПрАТ «СК «Арсенал страхування» щодо скасування вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 09.07.2019 року в частині задоволення позовних вимог потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Вирок суду просить залишити без змін.

Згідно вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 09.07.2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_10 55186 (п`ятдесят п`ять тисяч сто вісімдесят шість) грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 111690 (сто одинадцять тисяч шістсот дев`яносто) грн. втраченого заробітку, 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат на правову допомогу та 70000 (сімдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_11 54332 (п`ятдесят чотири тисячі триста тридцять дві) грн. 10 коп. витрат на лікування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_11 2716 (дві тисячі сімсот шістнадцять) грн. 60 коп. моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

Цивільні позови прокурора задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради в особі Комунальної установи «Центральна міська лікарня №1 м. Житомира» 12757 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн. 53 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації в особі Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербечевського» Житомирської обласної ради 25875 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 22 коп. витрат на лікування потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 4222 (чотири тисячі двісті двадцять дві) грн. 96 коп. витрат на залучення експертів під час проведення експертиз.

Скасовано арешт, накладений ухвалами Богунського районного суду від 30.01.2018 на автомобілі «Тойота Рав 4», державний номерний знак НОМЕР_1 та «ГАЗ-53», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Речові докази, які знаходяться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВЗА ГУНП в Житомирській області:

- автомобіль «Тойота Рав 4», державний номерний знак НОМЕР_1 - повернуто ОСОБА_14 ;

- автомобіль «ГАЗ-53», державний номерний знак НОМЕР_2 повернуто ПАТ «Укрпошта».

Судом встановлено, що 27 січня 2018 року близько 13 год. 45 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем «Тойота Рав 4», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись у напрямку до м. Житомира, на 8-ому км. + 250 м. автодороги «Житомир-Сквира», поблизу с. Станишівка, Житомирського району, порушуючи вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, під час руху не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем марки «ГАЗ-53», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився на проїзній частині і частково займав правий край правої смуги руху, та зіткнувся із цим автомобілем, який внаслідок удару зрушив з місця і наїхав на потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які стояли попереду автомобіля «ГАЗ-53».

Внаслідок цієї ДТП потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у виді гематоми м`яких тканин на голові справа та зліва, лінійного перелому лобної кістки зліва з розповсюдженням через вінцевий шов на ліву тім`яну кістку до сагітального шва, забою головного мозку, гострої субдуральної гематоми лівої півкулі головного мозку, гострої внутрішньо-мозкової гематоми в лівій скроневій долі головного мозку, набряку головного мозку з помірним зміщенням серединних структур вправо, компресії скроневого рогу лівого бокового шлуночка, травматичного субарахноїдального крововиливу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, а потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, забійної рани на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньо-нижньої третини лівого стегна зі зміщенням та забійної рани на лівому стегні, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілому ОСОБА_11 - тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал страхування» просили вирішити на розсуд суду, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представників, які заперечили щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій за ч.2ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється, у зв`язку з чим в апеляційному порядку не переглядається.

Разом з тим, апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 та представника ПрАТ «СК «Арсенал страхування» в частині істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при вирішення цивільних позовів потерпілих.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису фіксування судового засідання, розгляд кримінального провадження відбувся відповідно до вимог ч.3ст.349 КПК України у скороченому порядку, а саме, за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися та вирішено було допитати обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідити докази, які характеризують особу обвинуваченого (т.1а.п.175).
Доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «Арсенал страхування» стосовно того, що суд, частково задовольняючи позовні вимоги потерпілих та стягуючи з страховика суми на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, належним чином не дослідив докази на їх підтвердження, обмежившись оголошенням змісту поданих потерпілими позовів, є слушними та матеріалами кримінального провадження не спростовуються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, звертаючись до суду з цивільними позовами, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в додатках до них зазначали про долучення доказів на їх обґрунтування ( т.1 а.п.35-41, 96-97). Однак, вказані докази у судовому засіданні не досліджувалися. Вирішуючи під час ухвалення вироку питання щодо наявності правових підстав для задоволення цивільних позовів та стягуючи, у тому числі, зі Страховика, матеріальну та моральну шкоду на користь потерпілих, суд першої інстанції лише послався на те, що обвинувачений позовні вимоги визнає.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги ПрАТ «СК «Арсенал страхування» стосовно того, що судом не було досліджено відносини, що виникли між сторонами, не було застосовано спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не наведено переконливих доводів на обґрунтування такого рішення та не мотивовано своїх висновків.

Стягуючи у солідарному порядку з обвинуваченого та ПрАТ «СК «Арсенал страхування» суми на відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих, суд не врахував, що відповідно до Правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеному у п. 33 постанови від 20.06.2018, законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи Великою палатою Верховного Суду, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 стосовно того, що суд, стягуючи у солідарному порядку з обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_14 матеріальну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_11 , не залучив ОСОБА_14 у якості співвідповідача, оскільки ці доводи також матеріалами кримінального провадження не спростовуються. В матеріалах провадження також відсутні відомості про належне повідомлення цієї особи про час та місце судового засідання.

З врахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження в частині вирішення цивільних позовів потерпілих були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність та безпосередність дослідження доказів, беручи до уваги, що такі порушення неможливо усунути в апеляційному порядку (клопотання про дослідження доказів не заявлялось, апеляційний суд не наділений процесуальним правом самостійно, з власної ініціативи здійснити їх дослідження), вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно до вимог ст.ст.7,ч.6ст.9, 407,ч.1ст.412,415 КПК України підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в частині задоволення позовних вимог прокурора про стягнення на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації в особі Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради 25875 грн. 22 коп. витрат на лікування потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована.

Згідно ч.1 ст.1260 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження та технічного запису фіксування судового засідання вбачається, що прокурором у судовому засіданні до заявленого позову були оголошено та долучено довідки з КП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради та КП «Центральна міська лікарня №1 м. Житомира» про вартість лікування потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вказаних установах ( т.1 а.п. 113-115).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено відшкодування (за наявності таких підстав) витрат на лікування потерпілому, який здійснив такі витрати, а не медичному закладу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної варт ості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Таким чином, законодавство не передбачає відшкодування страховиком медичному закладу витрат на лікування потерпілих.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення цивільних позовів потерпілого ОСОБА_10 і потерпілого ОСОБА_11 з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.404, 405, 407,412 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та представника ПрАТ «СК «Арсенал страхування» адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів потерпілого ОСОБА_10 і потерпілого ОСОБА_11 скасувати, та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: