ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1363/18 Номер провадження 11-кп/814/365/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.185 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000386, за апеляційною скаргою прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яремівщина Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладення обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Піски Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту.
На підставі ст.75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на користь держави Полтавського НДЕКЦ МВС України, витрати за проведення експертизи в сумі 575 грн.

Згідно з вироком суду, 08.07.2018 приблизно о 01.00 год. ОСОБА_10 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу магазину «Хатинка», по вул.Центральній, 57 в с.Піски Лохвицького району Полтавської області, з автомобіля марки «Форд Сієра», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , таємно, переднього сидіння автомобіля, викрали жіночу сумку, , у якій знаходилися два мобільні телефони: марки Samsung J530FM/DS блакитного кольору, вартістю 3333,33 грн., який належить ОСОБА_12 , та марки Samsung J510HM/DS вартістю 2400 грн., який належить ОСОБА_11 . Викраденими телефонами розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 матеріальних збитків на вищезазначені суми.

На вказаний вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. В подальшому Першим заступником прокурора Полтавської області внесено зміни до раніше поданої апеляційної скарги, в яких прокурор, не оскаржуючи доведеності вини і кваліфікації дій обвинувачених та вирок суду відносно ОСОБА_10 в цілому, посилаючись на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, просить вирок суду змінити в частині призначення ОСОБА_7 покарання. Визнати ОСОБА_7 винуватим за ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання з урахуванням положень ст. 101 КК України у виді 45 діб арешту. На підставі ст. ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивував тим, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_13 , не врахував положення ст. 101 КК України, відповідно до яких, строк покарання неповнолітньому у виді арешту не може перевищувати 45 діб.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які не заперечили проти задоволення зміненої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 в принесеній прокурором апеляційній скарзі не оскаржується. Не оскаржується прокурором і висновок суду першої інстанції щодо обставин провадження та винуватості ОСОБА_7 у злочині, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за який його засуджено, учасниками провадження та, відповідно, колегією суддів в цій частині не перевіряється.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами прокурора в частині неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Так, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, суспільно-корисною працею не займається, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому дійшов правильного висновку про обрання обвинуваченому покарання саме у виді арешту.

Відповідно до роз`яснень, зазначених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» №5 від 16.04.2004, визначаючи розмір покарання неповнолітнім, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК України.
Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_7 та визначаючи його розмір, суд першої інстанції не врахував положення ст. 101 КК України, згідно з якими, арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.

Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначено неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту в розмірі, який виходить за межі, визначені положеннями ст.101 КК України.

При цьому висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.75,104 КК України, є правильним та також в принесеній прокурором апеляційній скарзі з внесеними змінами не оспорюється.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає до задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання зміні.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу з внесеними змінами Першого заступника прокурора Полтавської області задовольнити.
Вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 101 КК України, у виді 45 діб арешту.
На підставі ст. 75 КК України, з урахуванням ст. 104 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.10.2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4