ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1937/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів по 13.01.2020 року включно.

Цією ж ухвалою призначено розгляд кримінального провадження.

Згідно з матеріалами провадження, до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002267, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2019 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.307 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно обвинуваченого, в якому посилався на те, що ОСОБА_7 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Обвинувачений та його захисник, заперечили проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Захисник обвинуваченого послався на необґрунтованість підозри, позитивну характеристику ОСОБА_7 надавши суду свідоцтво про шлюб та про народження дитини, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За наслідками розгляду клопотання було прийнято рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою. Судом зазначено, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд врахував відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, є особою раніше не засудженою, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Однак, виходячи з інкримінованого ОСОБА_7 злочину, з урахуванням даних про його особу, суд врахував його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним. Судом встановлено, що на момент прийняття рішення, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала б підставою для скасування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, судове слідство за вказаним кримінальним провадженням не розпочато, а тому існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на невідповідність рішення суду вимогам ст.315 КПК України, оскільки оскаржуване рішення було ухвалено під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні. Захисник посилається на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України на які посилався прокурор та які визнані судом. Зі змісту ухвали суду вбачається відсутність будь-якого обґрунтування прийнятого рішення, а фрази загального характеру не ґрунтуються на обставинах даної справи. Крім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які повинні враховуватись під час обрання, продовження або зміну запобіжного заходу. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, захисник вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду від 14.11.2019 та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, просили ухвалу суду скасувати і змінити запобіжний захід; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, суд під час ухвалення вказаного рішення дотримався зазначених вимог закону.

Частиною 3 ст.315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Дійсно у першому реченні ч.3 ст.315 КПК України прямо не йдеться про продовження запобіжного заходу. Однак колегія суддів вважає, що друге речення ч.3 ст.315 КПК України свідчить, що поняття «обрання і продовження» запобіжного заходу на цій стадії фактично є тотожними, тому факт продовження дії запобіжного заходу, а не обрання того самого який був обраний раніше не можна вважати порушенням в сенсі положень ч.3 ст.315 КПК України.

Суд дійшов висновку, що встановлені ще на стадії досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду і вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки на переконання колегії суддів доводи захисника є необґрунтованими.

Судом дана належна оцінка наявним доказам, прийняті до уваги всі обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу.

Так суд першої інстанції обґрунтовано послався на необхідність продовження запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на нього процесуальних обов`язків. Також судом враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини виправдовують продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу і спростовують доводи сторони захисту щодо наявності підстав для зміни його на більш м`який.

Всі викладені захисником доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника на предмет наявності підстав для скасування ухвали суду через недоведеність ризику переховування і його посиланнями в цьому контексті на практику ЄСПЛ, адже в основу прийнятого рішення покладено не лише існування зазначеного ризику, а також існування іншого ризику - вчинення нових кримінальних правопорушень. На існування цього ризику вказують те, що до суду було направлено інших обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , те що останній раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, проходив курс лікування від наркозалежності і знаходиться на диспансерному обліку в ОКНД при цьому обвинувачується у вчиненні злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і під час затримання знаходився в стані наркотичного сп`яніння. Відтак навіть при умові відсутності ризику переховування основним і очевидним залишається ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

В ухвалі суду не йшлося про існування ризику впливу на свідків, тому посилання захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності цього ризику є недоречними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали суду.

Отже, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 суд дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

За наведених обставин, підстав для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів по 13.01.2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4