Ухвала
Іменем України
21 жовтня 2019 р.

м. Київ
справа № 761/16855/16-к
провадження № 51 - 5190 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року,
установив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року та ухвали Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 частини 2, частин 3, 4, 5 цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
В своїй касаційній захисник не зазначає конкретних порушень закону, допущених місцевим та апеляційним судами при постановленні вироку та ухвали, та які саме доводи залишились поза увагою цих судів, зважаючи на приписи статей 368, 409, 419 КПК України.
На обґрунтування своєї позиції про незаконність оскаржуваних судових рішень ОСОБА_4 , надаючи оцінку доказам, вказує на неповноту судового розгляду, посилається на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, є суперечливою позиція скаржника в частині вимог особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. В прохальній частині касаційної скарги захисник просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року та апеляційну скаргу ОСОБА_5 скасувати, та ухвалити постанову, якою виправдати ОСОБА_5 за відсутністю в його діях складу злочину, що суперечить нормам ст. 436 КПК України та позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
За правилами ч. 3 ст. 427 вказаного Кодексу якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 427 КПК України якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження. Згідно з нормами ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Однак захисник ОСОБА_4 долучив до касаційної скарги лише копію доручення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
У порушення ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додані копії оскаржуваних судових рішень.
Касаційна скарга подана в інтересах ОСОБА_5 , а доручення видане для надання правової допомоги ОСОБА_6 , у зв`язку з чим прізвище засудженого потребує уточнення.
Крім того, касаційна скарга підписана адвокатом ОСОБА_4 , як захисником ОСОБА_7 , що потребує виправлення.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3