Справа № 172/1359/17
Провадження № 1-кп/185/393/19
У Х В А Л А

22 листопада 2019 року м.Павлоград

Колегія Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000637 від 10.09.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Азербайджані Саатлинському районі с. Азадкент, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

встановила:

13.02.2019 року, на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого
2019 року, до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000637 від 10.09.2017 року.
Прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, обґрунтовуючи його тим, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися і не відпали, а саме:останній може переховуватися від суду, в тому числі й за межами території Дніпропетровської області та України, незаконно впливати на неповнолітню потерпілу у цьому кримінальному провадженні, для того, щоб остання змінила свідчення на його користь з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, також вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, схильний до вчинення нових тяжких злочинів, раніше судимий у тому числі, за грабежі та крадіжки.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували щодо продовження строку утримання під вартою, вважали за можливе призначення запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши думку учасників процесу щодо клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, з урахуванням положень діючого законодавства та практики ЄСПЛ, вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з наступних підстав.
За змістом статті 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, судимість не знята та непогашена в установленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційного працевлаштування не має, не має постійного джерела прибутку, не одружений, що свідчить про відсутність його стійких соціальних зв`язків, інформацію, про наявність тяжких захворювань, суду не надали, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушенн. Також враховуючи стадію судового провадження, коли справу направлено на новий судовий розгляд, свідки не допитані, докази судом не досліджувалися, однак докази сторони провадження відкрили один одному, у тому числі данні щодо місця проживання свідків, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого впливу на потерпілу.
Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Твердження сторони захисту, що не існує ризику того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, оскільки має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як вищезазначені доводи з урахуванням серйозності обвинувачення та обставин скоєння злочину, та суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому у разі доведеності його вини, не свідчать про наявність перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність тримання під вартою є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування обвинуваченого від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування обвинуваченого від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш мякого запобіжного заходу є неможливим. Більш того, за час тримання обвинуваченого під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а обраний відносно останнього запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником, кожного окремо на його користь, проте в даному конкретному випадку приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, думки прокурора, та інших учасників процесу, а також, вбачаючи ризики, викладені в ст.177 КПК України, та з урахуванням вимог ст.183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою до 60 календарних днів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.196, 197, 331, 372 КПК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 січня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3