Провадження № 11-кп/4820/588/19
Справа № 678/1554/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 вересня 2018 року за № 0000359 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Летичів, Хмельницької області, українця, громадянина України, мешканця за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, розлученого, на утриманні 4 неповнолітніх дітей, працюючого сторожем в СФГ «Темп» у с. Горбасів, Летичівського району Хмельницької області, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Змінено ОСОБА_8 запобіжний захід з застави на тримання під вартою, строк покарання ухвалено обчислювати з моменту його затримання, зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 29 вересня 2018 року по 21 лютого 2019 року включно з розрахунку, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили, предмет застави, в сумі 35 240 грн., повернуто заставодавцю.

Скасовано арешт на майно, яке зазначене в ухвалі слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 2 жовтня 2018 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 , 29 вересня 2018 року, близько 14 год. 50 хв., в ході розмови із ОСОБА_9 , який стояв у вхідних дверях власної квартири АДРЕСА_2 , вирішив із застосуванням насильства проникнути у квартиру останнього та відкрито викрасти його майно.

Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідків і свідомо бажаючи настання таких наслідків, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в область носа, від чого останній впав на підлогу, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді осаджень шкіри спинки носа та правого вуха, що могли утворитися від щонайменше дворазової травмуючої дії тупих твердих предметів, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки та які не є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого.

Подолавши таким чином можливий опір потерпілого, ОСОБА_8 незаконно проник у приміщення вказаної квартири, де у кухні на дерев`яному стільці виявив грошові кошти, в сумі 600 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США, які належать ОСОБА_9 , після чого, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків в присутності потерпілого із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, взяв у руки грошові кошти, в сумі 400 доларів США, що відповідно курсу Національного банку України становить 11 319,30 грн., та вибіг із ними з будинку, і таким чином відкрито викрав вказані грошові кошти, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Непогоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_8 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, через невстановлення достатніх доказів для доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та закрити кримінальне провадження.

Судом не взято до уваги того, що стороною обвинувачення, всупереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, не визначений розмір матеріальних збитків.

Жоден із свідків, допитаних в суді першої інстанції, окрім працівника поліції ОСОБА_10 , який заінтересований в розгляді даної справи, не повідомляв про те, що ОСОБА_8 заволодів грішми потерпілого.

Свідок ОСОБА_11 , який був залучений як понятий при огляді місця події, заперечив наявність на місці події двох купюр по 100 доларів США. Окрім того, свідок ОСОБА_12 також не підтвердив наявність на місці події таких купюр.

Висновок судово-медичної експертизи № 109 від 30 жовтня 2018 року є недопустимим доказом, оскільки під час його проведення на тілі ОСОБА_9 будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень не виявлено.

Посилання експерта на медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_9 , не можуть братися до уваги, так як доступ до такої карти не отримано.

Повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручалось без участі його захисника та понад строк, визначений КПК України, чим порушено його право на захист.

Дані протоколу слідчого експерименту суперечать показанням потерпілого ОСОБА_9 , наданим в судовому засіданні, в частині місця та обставин вчинення дій.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що місцем заволодіння коштами обвинуваченим є квартира, саме належна потерпілому.

Посилання у вироку на наявність у ОСОБА_8 судимості є безпідставним, оскільки вказане суперечить вимогам ст. 88 КПК України. Разом з тим, сторона обвинувачення не надала доказів на підтвердження такого, а судом вказане не досліджувалось.

Суд першої інстанції у вступній частині вироку неправильно вказав ініціали захисника обвинуваченого.

Окрім того, резолютивна частина вироку не відповідає закону, зокрема, в частині заходів забезпечення кримінального провадження та в частині повернення застави. Не зазначено конкретних відомостей щодо запобіжного заходу, а також відсутні конкретні відомості про строк і порядок набрання вироком законної сили в кожній окремій його частині.

Не взято до уваги і ту обставину, що ОСОБА_8 , перебуваючи під вартою, неодноразово викликався до працівників Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькі області, які не мають відношення до вказаного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо такої, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин, за які його засуджено, ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України вину визнав частково та пояснив, що 29 вересня 2018 року після розмови з ОСОБА_13 вирішив порозмовляти із ОСОБА_9 з приводу підозри у можливих його відносинах з ОСОБА_14 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_13 . Згодом, зайшов на подвір`я ОСОБА_9 , постукав у двері. Після того, як останній їх відкрив, не переступаючи поріг житла наказав не втручатися в чужу сім`ю та наніс один удар кулаком правої руки в ділянку носа. ОСОБА_9 його відпихнув, після чого схопили один одного за верхній одяг та скотились по сходах на подвір`я. Зрозумівши більшу силу потерпілого, залишив господарство. Конфлікт тривав близько 3 хв.

Тобто, обвинувачений не заперечив того, що він перебував у вказаному місці та у вказаний час, однак виклав свою версію подій.

Незалежно від того, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, його винуватість у вчиненні злочину, як правильно встановлено судом, підтверджується сукупністю узгоджених між собою як суб`єктивних, так і об`єктивних доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_9 , будучи допитаним судом першої інстанції пояснив, що 29 вересня 2018 року в другій половині дня перебував вдома. Після стуку у вхідні двері, відкрив їх і побачив невідомого чоловіка, який з незрозумілих причин завдав йому один удар кулаком в ділянку носа, від чого він відступив один-два кроки назад, потім другий удар в праве вухо, після чого він впав. Прийшовши до тями, побачив, що невідомий вибігав із кухні щось схопивши та намагався втекти. Наздоганяючи його, схопив його за куртку та вони скотилися по сходах на подвір`я. Побачивши, що біжить сусід ОСОБА_12 , невідомий залишив подвір`я. Конфлікт тривав до 5 хв. Зайшовши до квартири побачив, що з 600 доларів США, які лежали на табуретці на кухні, залишилось 200 доларів США.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_15 повідомили, що 29 вересня 2018 року почули крик сусіда ОСОБА_9 . Підбігши до будинку, побачили обвинуваченого та потерпілого, які тримали один одного за верхній одяг, шарпались. У останнього була кров на обличчі. Коли ОСОБА_12 підбіг до потерпілого, обвинувачений залишив подвір`я.
Свідок ОСОБА_16 підтвердив показання про заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Окрім того, вказав, що перед цими подіями ОСОБА_8 розпитував його про місце проживання потерпілого.
Свідок ОСОБА_17 повідомив, що 29 вересня 2018 року його рідний брат ОСОБА_8 йшов до ОСОБА_9 порозмовляти з приводу сім`ї ОСОБА_13 . Він залишився на дорозі, а брат пішов. Пізніше почув крики потерпілого та ОСОБА_8 Викрадених грошей не бачив.
Даними протоколу огляду місця події від 29 вересня 2018 року з доданими фототаблицями підтверджується, що перед сходами до квартири та на сходах виявлені плями бурого кольору ззовні схожі на кров. З веранди при відкритих дверях проглядається кухня, де біля ніжок табуретки знаходились 200 доларів США, купюрами по 100 доларів США (Т.2, а.м.п.36-44).
Відповідно до даних висновку експерта № 109 від 30 жовтня 2018 року у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді осаджень шкіри спинки носа та правого вуха, що могли утворитись від щонайменше 2-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, не виключено в час вказаних в ухвалі суду про призначенні судово-медичної експертизи та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року» відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки. Утворення виявлених на тілі тілесних ушкоджень при падінні з вимоти власного зросту виключається, так як при цьому механізмі характер та локалізація ушкоджень були б іншими (Т.2, а.м.п.93-94).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26 жовтня 2018 року з відеозаписом до нього, проведеного за участю ОСОБА_9 , підтверджується у який спосіб обвинувачений заподіяв останньому тілесні ушкодження, як зайшов всередину житла. Вказав місце, куди він впав від ударів обвинуваченого, розташування кухні, і те як вибігав ОСОБА_8 з квартири, де він його наздогнав, схопивши за куртку, як вони скотились зі сходів та боролись на подвір`ї, а також як останній вийшов із подвір`я (Т.2, а.м.п.124-127).
Суд першої інстанції при обгрунтуванні своїх висновків правильно послався на наведені докази в сукупності, оскільки вони узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнівів в їх достовірності, і з достатністю вказують на винуватість обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднаному з проникненням у житло.
Посилання на те, що, всупереч вимогам закону, не була призначена експертиза щодо визначення розміру матеріальних збитків, колегія суддів до уваги не приймає. Так, судом встановлено, що обвинувачений викрав у потерпілого з будинку грошові кошти, в сумі 400 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 28 вересня 2018 року становить 11 319 грн. 30 коп. та підтверджується відповідною довідкою (Т.2, а.м.п.55). Отже, підстав для призначення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків не було.

Доводи захисника про не підтвердження жодним із свідків викрадення коштів у потерпілого, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки корисливий мотив злочину вбачається у поспішному залишенні ОСОБА_8 подвір`я потерпілого, схильність до девіантної поведінки, відсутність постійного заробітку, надмірна емоційність, конфліктність. Окрім того, вказане підтверджується і показаннями потерпілого ОСОБА_9 , які є логічними, послідовними, підтвердженими результатами проведеного слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 (а.м.п.124-126), який повідомляє про місце, механізм, кількість і характер нанесених йому ушкоджень, а також про послідовність дій обвинуваченого в частині викрадення коштів. Отже, відсутні підстави вважати їх неправдивими, а тому суд першої інстанції правильно взяв до уваги зазначені покази як належні та допустимі докази у справі.
Що стосується показів понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , залучених до огляду місця події 29 вересня 2018 року, які на думку захисника не підтвердили наявність на підлозі коштів, то слід виходити з наступного.
Із даних протоколу огляду місця події від 29 вересня 2018 року з доданими фототаблицями до нього за участі понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що в лівому ближньому куті знаходиться вхід в кухню. На порозі стоїть дерев`яна табуретка, а внизу біля ніжок такої виявлено 200 доларів США. Обидва поняті підписали вказаний протокол без жодних заперечень, тобто підтвердили дану обстановку.
Під час допиту у суді свідок ОСОБА_11 також не заперечив наявність вказаних коштів на підлозі. Що стосується свідка ОСОБА_12 , то останній в силу сплину часу не зміг ствердно сказати про їх наявність чи відсутність.
Посилання на те, що висновок експертизи № 109 є недопустимим доказом, оскільки на тілі потерпілого не виявлено зовнішніх тілесних ушкоджень, є безпідставним.
Так, як вбачається із висновку експертизи № 109 від 30 жовтня 2018 року у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді осаджень шкіри спинки носа та правого вуха, що могли утворитись від щонайменше 2-х разової травмуючої діх тупих твердих предметів. Локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у останнього, узгоджується з поясненнями самого потерпілого.
Твердження про те, що експертом безпідставно взято до уваги медичну карту ОСОБА_9 , оскільки доступ до такої не отримано, апеляційний суд до уваги не приймає. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що потерпілий заперечував проти тимчасового вилучення слідчим його медичної картки, а також і проти проведення судово-медичної експертизи щодо нього. Окрім того, вказаними діями порушення прав ОСОБА_8 апеляційним судом не встановлено.
Доводи про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручалось без участі захисника, колегія суддів до уваги не бере. Як вбачається із повідомлення про підозру (Т.2,а.м.п.56-58), підозрюваному ОСОБА_8 вручено та роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, про що розписався особисто. Натомість, правом на залучення захисника останній не скористався.

Що стосується того, що повідомлення про підозру вручено в порушення строків, передбачених законом, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Як вбачається із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_8 був затриманий слідчим СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області 29 вересня 2018 року о 17 год.

Повідомлення про підозру вручене останньому 30 вересня 2018 року о 16 год. 55 хв. (Т.2, а.м.п.56-58).

Отже, ОСОБА_8 вручено вказане повідомлення в строки, передбачені КПК України, порушень з боку працівників поліції апеляційним судом не встановлено.

Доводи захисника про те, що показання ОСОБА_9 надані у суді першої інстанції, в частині місця та обставин вчинення дій, суперечать даним протоколу слідчого експерименту, є необгрунтованими, оскільки показання потерпілого, надані у суді та під час слідчого експерименту, є ідентичними. Окрім того, такі послідовні, узгоджуються між собою, описують подію хронологічно, детально, у зв`язку з чим обґрунтовано прийняті судом, як доказ вини обвинуваченого.

Посилання на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що місцем вчинення злочину є квартира, належна ОСОБА_9 , є необґрунтованими, оскільки ніяким чином не спростовують факту нанесення ОСОБА_8 потерпілому тілесних ушкоджень та викрадення у нього грошових коштів, та не є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Натомість, ОСОБА_9 29 вересня 2018 року, письмово у відповідній заяві надав дозвіл працівникам поліції на огляд квартири АДРЕСА_2 (Т.2,а.м.п.35).

Доводи захисника про те, що резолютивна частина вироку не відповідає вимогам закону в частині заходів забезпечення кримінального провадження та в частині повернення застави, а також у такій не зазначено відомості щодо запобіжного заходу, строку і порядку набрання вироком законної сили в кожній окремій його частині, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки резолютивна частину вироку Старосинявського районного суду відповідає вимогам ч. 4 ст. 374 КПК України, у ній зазначені всі необхідні відомості.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого. Зокрема, судом правильно взято до уваги те, що ОСОБА_8 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КПК України раніше не судимий, на обліку у лікаря невропатолога, нарколога чи психіатра не перебуває. Враховано і дані досудової доповіді, згідно якої визначено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у межах, визначених судом першої інстанції, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

Разом з тим, необхідно зазначити, що суд першої інстанції допустив описку у вступній частині вироку в ініціалах захисника ОСОБА_7 , яку слід рекомендувати виправити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді : ОСОБА_3

ОСОБА_4