У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000651

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2019 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє - 27.11.2017 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 лютого 2019 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2017, та остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалено рахувати строк відбування покарання з 13 лютого 2018 року.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок змінити в частині призначеного покарання. За вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2017, та остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити, зарахувати йому строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що вирок підлягає зміні, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції, частково приєднавши на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання невідбуте покарання, призначене за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2017, залишив поза увагою, що за вказаним вироком, обвинуваченому у строк відбування покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення. Невідбута частина покарання за зазначеним вироком складала 2 роки 7 місяців 8 днів. Тому, призначивши остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки остаточне покарання значно перевищує як покарання, призначене за новий злочин, так і невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На думку сторони захисту, суд першої інстанції, при призначені покарання підставі ст. 71 КК України, мав керуватись тим, що невідбута частина покарання за попереднім вироком складає 2 роки 7 місяців 8 днів, та враховуючи особу обвинуваченого, повне визнання вини, наявність тяжкого хронічного захворювання, відсутність цивільного позову та обставин, що обтяжують покарання, мав підстави призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить врахувати, що він повністю визнав свою вину. Зазначив, що суд першої інстанції ухвалив рахувати строк відбування покарання з 13.02.2018, але він був затриманий 19.01.2017 р. Тому вважає, що до нього має бути застосовані положення ч. 5 ст. 72 КК України у редакції від 24.12.2015 р.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

12 лютого 2018 приблизно о 02:00 год. ОСОБА_5 , діючи повторно, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 10000 грн., належних ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та його дії кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання повідомлення про дату та час судового засідання. Заяву про бажання брати участь при апеляційному розгляді обвинувачений не подавав.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину є обґрунтованими. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. В цій частині вирок суду не оскаржується.

Що стосується доводів апелянтів про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого про неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, то ці доводи не є слушними.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме вчинення злочину середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується негативно, страждає тяжким захворюванням.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, в період невідбутого покарання за попереднім вироком, знову вчинив аналогічний злочин. Зазначене свідчить про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення.

Отже, з огляду на наведені дані про особу винного, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та наявності обставини, яка пом`якшує покарання, яку врахував суд першої інстанції, ОСОБА_5 призначено покарання відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК України.

За злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі за розміром, яке передбачене санкцією зазначеної статті Закону, та, на думку суду, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання правильно визначено за сукупністю вироків відповідно до вимог ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин після постановлення вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2017.

Судом першої інстанції частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2017 р.

Доводи апелянтів про неправильне застосування вимог ст. 71 КК України є безпідставними та підстав для призначення остаточного покарання більш м`якшого, ніж призначено судом, про що просить захисник ОСОБА_6 , немає. Суд першої інстанції вірно визначив остаточне покарання за розміром, з урахуванням призначеного за оскаржуваним вироком покарання та частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Що стосується вимог засудженого ОСОБА_5 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то вони є безпідставними, оскільки він вчинив інкримінований йому злочин 12.02.2018, тобто після набрання чинності Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», відповідно до якого термін попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими в ч.1 ст.72 КК.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3