Провадження № 1-кс/161/8905/19
У Х В А Л А
про повернення заяви

м. Луцьк 28 жовтня 2019 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про передачу майна на відповідальне зберігання в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На адресу слідчого судді 22 жовтня 2019 року надійшла вказана заява.

Заява обґрунтована тим, що слідчим управлінням ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000387 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в ході якого встановлено, що 19.03.2019 о 19:20 на 99км+530м автодороги сполученням «Львів-Радехів-Луцьк», на перехресті в с. Софіївка, Горохівського району, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Мерседес», р.н. НОМЕР_1 , зі сторони м. Луцьк в напрямку м. Горохів, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок пригоди пішохід ОСОБА_6 помер на місці.

Ухвалою слідчого судді від 25 березня 2019 року справа № 161/4705/19, провадження № 1-кс/161/2619/19, на вказаний автомобіль накладений арешт як на речовий доказ.

Представник володільця майна зазначає, що доцільним, на його думку, є передача цього автомобіля на відповідальне зберігання його власнику, про що і просить у заяві.

Прокурор та слідчий у судове засідання не прибули, однак у письмових заявах просять слідчого суддю відмовити у задоволенні заяви.

Представник власника майна у судове засідання не прибув, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи яку мотивує зайнятістю в іншому судовому процесі.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки чинним КПК України не передбачена обов`язкова участь під час розгляду особи, яка звернулася до суду із розглядуваною заявою. Крім того, до клопотання не додано жодних доказів зайнятості в іншому судовому процесі.

Дослідивши письмові матеріали заяви, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною шостою статті 100 КПК України визначено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Отже, чинним КПК України чітко розмежовані повноваження слідчого судді під час вирішення питання стосовно речових доказів, зокрема встановлено, з яких питань необхідне рішення слідчого судді, а з яких питань ні.

У розглядуваному випадку представник володільця майна просить слідчого суддю вирішити питання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання, тобто питання визначене п.1 ч.6 ст.100 КПК України, яке окремого рішення слідчого судді не потребує. Це питання перебуває у компетенції сторони кримінального провадження, яка здійснила вилучення речового доказу, а саме сторони обвинувачення (слідчого, прокурора), і здійснюється нею на власний розсуд, як процесуально незалежних осіб, з урахування обставин кримінального провадження, доцільності зберігання майна в іншому місці та накладених обмежень у розпорядженні, володінні та користуванні вилученим майном (арештів).

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя не має компетенції у вирішенні заяви представника володільця майна про передачу речових доказів на відповідальне зберігання, а тому заяву слід повернути.

На підставі викладеного, керуючись ст.100 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про передачу майна на відповідальне зберігання в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1