Провадження № 11-кп/824/3080/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.369 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
особи, стосовно якої розглядається

питання про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою особи, стосовно якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , затверджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_11 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №001754 від 22 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Подібна, Маньківського району, Черкаської області, громадянки України, із вищою освітою, не одруженої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, -

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України, та застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Цим же рішенням вирішено питання про речові докази.

Зазначена ухвала обґрунтована тим, що ОСОБА_9 вчинила суспільно небезпечне діяння закінчений замах на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за вчинення, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, що відповідає ознакам злочину, передбаченого ч.2 ст.15,ч.2 ст.369 КК України, у стані неосудності, оскільки на момент вчинення діяння страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром (F20.0-згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи особу ОСОБА_9 , характер та тяжкість її психічного захворювання, тяжкість та обставини вчинення нею суспільно небезпечного діяння, ступінь його небезпечності для суспільства, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, що буде достатнім для запобігання вчиненню нею повторних суспільно-небезпечних діянь.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до неї амбулаторне психіатричне лікування.

На думку ОСОБА_9 , вона не становить небезпеки для суспільства, проживає сама, перебуваючи госпіталізованою до закладу психіатричної допомоги її нікому буде відвідувати, має проблеми зі здоров`ям та зобов`язується лікуватися амбулаторно за місцем проживання.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_9 просить викликати у судове засідання лікаря-психіатра Київської міської психоневрологічної лікарні №2, перевірити обґрунтованості доказів, наявних у матеріалах провадження, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року скасувати, відмінити примусове лікування та направити її до закладу з надання амбулаторного психіатричного лікування за місцем проживання.

Свої вимоги мотивує тим, що не мала наміру вчиняти суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України, але була змушена протиправними діями працівників суду. Зазначає, що не становить небезпеки для суспільства та зобов`язується лікуватися амбулаторно за місцем проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_9 , її законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 , перебуваючи у стані неосудності, оскільки на момент вчинення діяння страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром (F20.0-згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, будучи позивачем у справі №761/18123/17, яка розглядалась у Шевченківському районному суді м. Києва, з метою пришвидшення рішення судом на її користь та уникнення судової тяганини, у грудні 2018 року вирішила надати неправомірну вигоду судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 за наступних обставин.

23 лютого 2018 року суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_13 винесено ухвалу про відкриття провадження у спрощеному позовному провадженні у справі №761/18123/17 за позовом ОСОБА_9 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, колишнього начальника Управління теплового господарства Мінжитлокомунгоспу України ОСОБА_14 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київський міський психоневрологічний диспансер №2, Київська міська психоневрологічна лікарня №2 про поновлення на роботі, відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірного звільнення.

04 жовтня 2018 року, на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_15 №01-08-1166 автоматизованим розподілом судової справи між суддями у справі №761/18123/17 призначено головуючим суддею ОСОБА_12 .

08 жовтня 2018 року суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 винесено ухвалу про прийняття до провадження та призначення судового розгляду справи в порядку загального позовного провадження у справі №761/18123/17.

Відповідно до вказаної ухвали,судовий розгляд справи призначено на 13 грудня 2018 року, про що повідомлено сторони провадження.

Дізнавшись про вказане рішення, ОСОБА_9 , зважаючи, що їй тривалий час відмовляли у відкритті провадження за поданим позовом, прийняла рішення про наданні судді ОСОБА_12 готівкових коштів з метою прискореного прийняття рішення у справі та уникнення тяганини.

ОСОБА_9 , перебуваючи у стані неосудності, оскільки на момент вчинення діяння страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром (F20.0-згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, вирішила надати неправомірну вигоду судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 , яка відповідно до п.2 примітки до ст.368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище, шляхом передачі коштів, помістивши їх до матеріалів справи, які суддя виявила б, вивчаючи матеріали перед судовим розглядом та зрозуміла від кого вони.

Знаючи про дату розгляду справи , ОСОБА_9 10 грудня 2018 року подала через канцелярію Шевченківського районного суду м.Києва заяву про ознайомлення з матеріалами справи №761/18123/17.

11 грудня 2018 року ОСОБА_9 у невстановлений час, з`явилась до каб.406 Шевченківського районного суду м. Києва, що по вул. Дегтярівській, 31-А, в м. Києві, де отримавши від помічника судді ОСОБА_12 матеріали справи №761/18123/17, вийшла у коридор для ознайомлення з ними.

Надалі, у цей же день, 11 грудня 2018 року, знаходячись поруч з кабінетом судді №496, у коридорі, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані неосудності, оскільки на момент вчинення діяння страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром (F20.0-згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, використовуючи заздалегідь заготовлені голку та нитку, вшила до першого тому між аркушами справи №82-83 поліетиленовий прозорий файл, до якого, для передачі судді, яка є службовою особою, що займає відповідальне становище неправомірної вигоди, помістила паперовий згорток із грошима в сумі 5000 гривень.

У подальшому, ОСОБА_9 , знаючи, що 13 грудня 2018 року призначено судовий розгляд її справи, будучи впевненою, що перед розглядом справи суддя ознайомиться із матеріалами та отримає кошти, не повідомляючи про свої дії, повернула справу помічнику судді ОСОБА_12

13 грудня 2018 року о 15 годині 05 хвилин, в каб.№406 Шевченківського районного суду м. Києва суддею ОСОБА_12 проведено відкрите судове засідання у справі №761/18123/17. За результатами засідання суддею винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення наступного судового розгляду по суті на 22 лютого 2019 року на 10 год. 00 хв.

Під час засідання та перед винесенням ухвали суддя не знайомилась із матеріалами провадження, а тому їй не було відомо про кримінально протиправні дії ОСОБА_9 .

У подальшому, отримавши вищевказану ухвалу, ОСОБА_9 не здогадуючись, що кошти, які вона помістила до справи №761/18123/17, не були виявлені суддею ОСОБА_12 , будучи впевненою що відповідне рішення суддя прийняла з урахуванням наданих нею коштів, вирішила повторно вчинити такі ж дії, що мали б на її думку позитивний вплив на суддю, та відповідно прискорили б розгляд її справи.

У зв`язку з цим, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані неосудності, 19 лютого 2019 року приблизно о 11 годині з`явилась до Шевченківського районного суду м. Києва, що по вул. Дегтярівській, 31-А, в м. Києві, де написавши відповідну заяву, отримала від помічника судді ОСОБА_12 у каб. №406 матеріали справи №761/18123/17 для ознайомлення.

Надалі, перебуваючи в коридорі поруч із вказаним кабінетом, ОСОБА_9 помістила конверт із грошима в сумі 200 доларів США до поліетиленового файлу, що був нею вшитий 11 грудня 2018 року, де на той час знаходились раніше поміщені кошти в сумі 5000 гривень.

У подальшому, ОСОБА_9 , знаючи, що 22 лютого 2019 року призначено розгляд її справи, будучи впевненою, що цього разу перед розглядом справи суддя ознайомиться із матеріалами справи та отримає кошти, не повідомляючи про свої дії, повернула справу помічнику судді ОСОБА_12

22 лютого 2019 року о 10 годині у каб.406 Шевченківського районного суду м. Києва суддею ОСОБА_12 проведено відкрите судове засідання у справі №761/18123/17. Під час вивчення письмових доказів у справі, приблизно 10 год. 30 хв., в першому томі між аркушами справи №82-83 виявлено поліетиленовий файл із конвертом та паперовим згортком, що не значився в опису справи, внаслідок чого суддею прийнято рішення про залишення без розгляду вказаного файлу і його вмісту та виклику після судового розгляду розпорядника для складання відповідного акту. Розгляд справи було продовжено. За результатами засідання, суддя ОСОБА_12 , не знаючи, що в файлі у конверті та паперовому згортку містяться гроші, які були поміщені ОСОБА_9 для передачі їй, було прийнято рішення про залишення без задоволення позову ОСОБА_9 .

Після оголошення рішення судді ОСОБА_12 від помічника та від ОСОБА_9 стало відомо, що в файлі, який виявлено під час дослідження доказів містяться гроші, які туди помістила ОСОБА_9 , для передачі судді, однак суддя ОСОБА_12 відмовилась отримувати вказані кошти та викликала працівників поліції.

Тим самим, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані неосудності, оскільки на момент вчинення діяння страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром (F20.0-згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, виконала усі дії, які вважала необхідними для надання судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 , неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 5000 гривень та 200 доларів США за прискорений розгляд справи та уникнення тяганини у провадженні, тобто за вчинення службовою особою, що займає відповідальне становище в інтересах того, хто надає таку вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, проте суспільно небезпечне діяння не було закінчене з причин, які не залежали від її волі, а саме, у зв`язку з відмовою суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 прийняти неправомірну вигоду.

Таким чином, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані неосудності, вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України: закінчений замах на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за вчинення, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_9 стверджувала, що вона дійсно будучи позивачем у цивільній справі за її позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про поновлення на роботі, відшкодуванні заподіяної шкоди, з метою прискорення прийняття суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 рішення у справі, уникнення судової тяганини при ознайомленні з матеріалами справи, двічі помістила по матеріалів справи грошові кошти в розмірі 5000 гривень та 200 доларів США. Проте, суддя ОСОБА_12 під час розгляду справи, виявивши грошові кошти, повідомила про це працівників поліції. Також пояснила, що вона тривалий час перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Згідно з ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до положень ч.ч.1,3,4 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Висновки суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, за обставин зазначених у клопотанні слідчого та ухвалі суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та підтверджуються наступними доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 22 лютого 2019 року, у приміщенні кабінету 406 Шевченківського районного суду м. Києва по вул. Дегтярівська, 31-А, в м. Києві, під час огляду цивільної справи №761/18123/17, яка перебуває в провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 , виявлено дві заяви ОСОБА_9 про надання матеріалів справи №761/18123/17 для ознайомлення, між аркушами справи №82-83 виявлено два поліетиленових файла, всередині одного з яких виявлено паперовий конверт без надписів, всередині якого виявлено грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості двох купюр - LJ10395277B та LD86759764D, всередині іншого поліетиленового файла виявлені грошові кошти -10 купюр номіналом по 500 гривень, які вилучені. Присутня під час огляду ОСОБА_9 повідомила, що виявлені та вилучені грошові кошти 5000 гривень та 200 доларів США вона поклала до цивільної справи при ознайомленні з нею з метою отримання позитивного результату за рішенням суду.

Двома постановами про визнання речових доказів від 22 лютого 2019 року грошові кошти в сумі 5000 гривень, 200 доларів США (купюри 100 доларів США: LJ10395277B та LD86759764D), дві заяви ОСОБА_9 про надання матеріалів справи №761/18123/17 на ознайомлення, вилучені під час огляду місця події 22 лютого 2019 року в каб.406 Шевченківського районного суду м. Києва, фотокопії справи №761/18123Є17, а саме: титульні аркуші томів, описи документів у справі, ухвали про відмову в відкритті провадження за заявою ОСОБА_9 , аркушів справи 82-83, на яких міститься клопотання, довідка, заява про надання для ознайомлення матеріалів справи від 11 грудня 2018 року, розпорядження про повторний автоматичний розподіл справи, протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, ухвалу про прийняття до провадження та призначення розгляду справи в порядку загального позовного провадження від 08 жовтня 2018 року, протокол судового засідання від 13 грудня 2018 року, рішення від 22 лютого 2019 року про залишення без задоволення позову ОСОБА_9 , відеозапис, що міститься на DVD диску, зроблений під час огляду місця події 22 лютого 2019 року в каб.406 Шевченківського районного суду м. Києва, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001754.

У відповідності до квитанцій до прибуткового касового ордеру №65 від 11 березня 2019 року, №12 від 12 березня 2019 року, Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у м. Києві 11 березня 2019 року та 12 березня 2019 року отримані для зберігання речові докази у кримінальному провадженні №0001754-грошові кошти в сумі 5000 гривень та 200 доларів США.

Щодо вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_9 у стані неосудності, то згідно Висновку судово-психіатричного експерта №62 від 02 травня 2019 року (Київський міський центр судово-психіатричної експертизи) у період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_9 , остання страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром (F20.0-згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_9 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром і за психічним станом у теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом у теперішній час ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Допустимість вказаного висновку експерта підтверджується ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/12290/19 від 27 березня 2019 року, якою ОСОБА_9 було направлено до Київського міського центру судово-психіатричної експертизи для проведення стаціонарної комплексної судово-психіатричної експертизи у межах строку досудового розслідування, але не більше двох місяців.

Враховуючи вищевказаний висновок судового експерта та керуючись приписами ст.19 КК України місцевий суд прийшов до обгрунтованого висновку, що ОСОБА_9 вчинила суспільно небезпечне діяння закінчений замах на надання неправомірної вигоди службовій особі,яка займає відповідальне становище за вчинення, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, що відповідає ознакам злочину, передбаченому ч.2 ст.15,ч.2 ст.369 КК України, у стані неосудності, оскільки на момент вчинення діяння страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром (F20.0-згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно приписів ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Отже, ст.94 КК України містить три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: характер і тяжкість захворювання (медичний критерій); тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій); ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій).

Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст.12 КК України про класифікацію злочинів. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільне небезпечних наслідків та інших подібних обставин; а також психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Суспільне небезпечне діяння, яке вчинила ОСОБА_9 передбачається ч.2 ст.15,ч.3 ст.369 КК України та відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 62 від 02 травня 2019 року ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Враховуючи викладене, особу ОСОБА_9 , характер та тяжкість її психічного захворювання, тяжкість та обставини вчинення нею суспільно небезпечного діяння, ступінь його небезпечності для суспільства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, що буде достатнім для запобігання вчиненню нею повторних суспільно-небезпечних діянь.

При цьому, застосування в клопотанні слідчого твердження про виникнення у ОСОБА_9 прямого умислу, направленого на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, є неправильним, оскільки такі дії нею вчинені у стані неосудності, що виключає прямий умисел.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про можливість застосування до ОСОБА_9 амбулаторного психіатричного лікування за місцем проживання, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, адже не узгоджуються з правовими приписами ст.94 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим ухвалу районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 503, 516 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу особи, стосовно якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , затверджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_11 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №001754 від 22 лютого 2018 року відносно ОСОБА_9 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України, та застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, без змін.

Головуючий :

Судді :