Справа № 204/4645/19
Провадження № 1-кс/204/1425/19
УХВАЛА
Іменем України

13 серпня 2019 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

встановив:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту на нерухоме майно, який було накладено ухвалою слідчого судді Красногардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року по справі № 204/7972/16-к, а саме арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м., із забороною його відчуження та розпорядження.
В обґрунтування клопотання зазначено наступне.
Згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 09.12.2016 року, було задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002146 від 30.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м., із забороною його відчуження та розпорядження.
Зазначена квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2016 року, посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 65.
Згідно постанови Верховного суду України від 27 березня 2019 року, по справі № 204/198/16-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , Треті особи - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним та витребування майна (а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м.) з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 , задоволено касаційну скаргу. Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння скасовано. У задоволенні позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовлено. Таким чином, ОСОБА_5 визнано добросовісним набувачем майна, яке не може бути витребувано з його володіння. Накладений на вказану квартиру арешт, порушує конституційне право власності ОСОБА_5 на власне нерухоме майно, протягом трьох років. Враховуючи викладене, ОСОБА_5 звертається до суду з клопотанням про скасування арешту на нерухоме майно.
Адвокат клопотання підтримала, просила задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку сторін, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Прокурором доведено, що на даний час здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002146 від 30.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2016 року, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м., із забороною його відчуження та розпорядження, у відповідності до положень ст. 98 КПК України, як на предмет злочину.
Зазначена ухвала суду не була оскаржена, відповідно є чинною.
Таким чином, порядок накладення арешту на квартиру, відповідав положенням ст. 170, 172, 173 КПК України. Правом на апеляційне оскарження арешту майна суб`єкти оскарження не скористались.
Відповідно до положень ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано за клопотанням учасника кримінального провадження, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.
Під час даного судового розгляду не доведено, що в подальшому застосуванні арешту на квартиру відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано. Прокурор посилається на необхідність арешту, в зв`язку з триваючим досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні. В зв`язку з викладеним, наразі відсутні достатні правові підстави для скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України,
постановив:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1