Ухвала
іменем України
27 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 161/1367/18
провадження № 51-4779ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 червня 2019 року.
Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смолява Горохівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК).
Оскаржені судові рішення
1. Луцький міськрайонний суд Волинської області вироком від 13 лютого 2019 року засудив ОСОБА_4 за частиною 1 статті 296 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
2. Суд визнав доведеним, що 25 жовтня 2017 року приблизно о 12:30 перебуваючи в парку, який знаходиться на перехресті вулиць Карбишева та Конякіна м. Луцька, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та поведінки у суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, яке виразилося у публічному демонструванні його статевих органів та мастурбації у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не реагуючи на їх неодноразові зауваження, не припинив свої дії, проявляючи при цьому винятковий цинізм.
3. Волинський апеляційний суд ухвалою від 25 червня 2019 року вирок районного суду залишив без змін.
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі
4. У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на пункти 1 і 2 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
5. На думку ОСОБА_4 , в основу вироку покладено суперечливі показання свідків та докази, які є недопустимими. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням статті 419 КПК, оскільки в своєму рішенні суд не надав відповідей на аргументи, викладені в його апеляційній скарзі.
Оцінка Суду
6. Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
7. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього ж Кодексу.
8. Усвоїй скарзі засуджений наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи, що на його думку призвело до прийняття незаконного рішення.
9. Відповідно до частини першої статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
10. Разом із тим, правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом. Апеляційний суд надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги, які аналогічні доводам касаційної скарги. Касаційна скарга не містить доводів, які б ставили під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи.
11. В скарзі засуджений зазначає, що суд поклав в основу вироку суперечливі докази, не дав їм належної оцінки і не зіставив з іншими доказами. Проте оскаржені рішення свідчать, що судом висновок про його винуватість зроблено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до положень статті 94 КПК. Незгода засудженого з висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судом процесуального закону.
12. Апеляційний суд, обґрунтовуючи в ухвалі свою позицію, послався на конкретні докази, що містяться у кримінальному проваджені та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності обставин справи та правової кваліфікації дій засудженого. Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована і відповідає вимогам статті 419 КПК.
13. Переконливих аргументів, які б вказували на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, в касаційній скарзі не зазначено.
14. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 червня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3