УХВАЛА
19 червня 2019 року

м. Київ

справа №214/7635/16-к
провадження №51-1786 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначеного судовогорішення у касаційному порядку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте наведених положень процесуального закону ОСОБА_5 не дотримано. Зокрема, захисник вказуючи на неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України (далі КК), зазначає про незарахування цим судом при постановленні свого рішення в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення за період із 31 жовтня 2016 року по 7 вересня 2017 року в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року).

Однак, як убачається з наданих до касаційної скарги копій судових рішень, вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК. ОСОБА_4 призначено з застосуванням ст. 69 указаного Кодексу покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації належного йому майна; на підставі статей 75, 104 КК останнього звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК; у строк покарання зараховано строк тримання під вартою за період із 31 жовтня 2016 року по 7 вересня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту до набрання цим вироком законної сили залишено без змін.
При перегляді в апеляційному порядку вказаного судового рішення апеляційний суд його скасував у частині призначеного покарання ОСОБА_4 та ухвалив новий вирок, яким призначив йому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації належного йому майна. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишив без змін, в тому числі і щодо зарахування ОСОБА_4 у строк покарання терміну його тримання під вартою з 31 жовтня 2016 року по 7 вересня 2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, про що просить захисник у касаційній скарзі.
Зважаючи на викладене, касаційна скарга захисника ОСОБА_5 не містить обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, що тягне за собою зміну оспорюваного рішення з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 413 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі захисника ОСОБА_5 наведення вмотивованих обґрунтувань незгоди з вироком апеляційного суду перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того питання про зарахування засудженому в строк відбування покарання терміну попереднього ув`язнення може бути вирішено судом по місцю відбування покарання засудженим у порядку ст. 537 КПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд,

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2019 року залишити без руху і надати їй строк для усунення недоліків упродовж п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останній, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде їй повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3