Ухвала

24 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 363/1220/16-к
провадження № 51-4988ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,

встановив:
У касаційній скарзі потерпілими порушено питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку. Разом з касаційною скаргою потерпілими подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване не своєчасним отриманням повного тексту оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Як убачається зі змісту клопотання, наведені обставини об`єктивно завадили потерпілому ОСОБА_4 своєчасно подати касаційну скаргу в передбачений законом строк з незалежних від нього причин, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Потерпілою ОСОБА_5 07 жовтня 2019 року, (вх. № 21526/0/170-19), тобто в установлений строк, подано касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року, яку ухвалою Суду від 10 жовтня 2019 року залишено без руху, та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання нею копії ухвали для усунення вказаних недоліків.
Таким чином, потерпіла ОСОБА_5 у передбачений ч. 2 ст. 426 КПК України строк реалізувала своє право на касаційне оскарження у даному кримінальному провадженні, а тому потерпілою строк на касаційне оскарження не пропущено, відтак вказаний строк не підлягає поновленню.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
З касаційної скарги вбачається, що потерпілі взагалі не вказують норми права порушені судами при прийнятті оскаржуваних рішень, які на їх думку, є підставами для їх скасування, у чому такі порушення полягають та як вони вплинули на прийняття вказаних судових рішень.
При цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надають їм власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, вказують на однобічність досудового та судового слідства, його неповноту, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім цього, потерпілі не зазначають, у чому конкретно полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно доводи апеляційної скарги сторони захисту, в порушення ст. 419 КПК України, суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Також слід зазначити, що в касаційній скарзі потерпілі посилаються на обставини, які є предметом доказування у інших кримінальних провадженнях.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Так, потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у касаційній скарзі просять суд:

1) скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд;

2) зобов`язати прокуратуру внести зміни до обвинувального акту, стосовно стану сп`яніння;

3) змінити кваліфікацію злочину;

4) визначити інший суд у м. Києві, через недовіру до суддів Обухівського районного суду Київської області.

Проте, викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.

Окрім того, в порушення ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги не долучено копії оскаржуваних судових рішень.

Відсутність оскаржуваних рішень, не дозволяє колегії суддів в повній мірі перевірити касаційну скаргу на відповідність приписам ст. 427 КПК України (вимоги до касаційної скарги).
Також, потерпілими до касаційної скарги взагалі не долучено її копії з додатками в кількості необхідній для надіслання всім учасникам судового провадження, як це передбачено ч. 6 ст. 427 КПК України.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою потерпілих.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 слід залишити без руху, надавши їм п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 117, ст. 426, ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Клопотання потерпілого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити, поновити строк на касаційне оскарження вироку Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року та ухвали Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 .
У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року та ухвали Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 , відмовити, оскільки такий строк нею не пропущено.
Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без руху, надавши їм п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ними копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3