ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2019 року

м. Київ
Справа №202/2884/16-к
Провадження № 51-1047км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року.
Рух провадження, зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року задоволено скаргу ОСОБА_9 на бездіяльність слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області, щодо неповернення вилученого під час обшуку майна. Зобов`язано начальника СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_9 майно, яке вилучалося зі складу за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до протоколу обшуку від 28.04.2016 року.
18 жовтня 2016 року представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 оскаржив в апеляційному порядку зазначену ухвалу слідчого судді з підстав, що майно, яке було вилучене у ОСОБА_8 , було повернуто іншій особі, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 21 жовтня 2016 року відмовив у відкритті апеляційного провадження з підстав, що апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді не передбачене ст. 309 КПК України.
У касаційному порядку вказане рішення апеляційного суду оскаржене не було.
5 лютого 2019 року інший представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 повторно в апеляційному порядку оскаржила ухвалу слідчого судді з тих підстав, що слідчий суддя постановив рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом, а саме повернув майно, вилучене у ОСОБА_8 , іншій особі ОСОБА_9 .

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою з підстав, що апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді не передбачене ст. 309 КПК України.
Зазначене рішення апеляційного суду мотивоване тим, що вказана ухвала слідчого судді не входить до переліку тих рішень, які згідно ч. 1 ст. 309 КПК України можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду є незаконною, оскільки користувачем будівель, в яких проводився обшук, на підставі договору оренди була ОСОБА_8 , яка зберігала у вказаних приміщеннях належне їй майно, яке було в ході обшуку вилучене. Під час ухвалення слідчим суддею рішення про повернення вилученого майна ОСОБА_9 не була вирішена доля майна, яке належало ОСОБА_8 , і фактично повернув все майно ОСОБА_9 , чим порушив права ОСОБА_8 . Зазначається, що оскільки КПК України не передбачено ухвали слідчого судді про повернення вилученого в ході обшуку майна (на яке арешт не накладався) іншій особі, в якої це майно не вилучалося, то немає ні дозволу, ні заборони щодо апеляційного оскарження такої ухвали.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор не підтримала касаційну скаргу і просила залишити її без задоволення.
Представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 , навівши відповідні доводи, просив судове рішення залишити без зміни.
Також адвокат ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , в своїх запереченнях вказав про безпідставність вказаної касаційної скарги.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
У відповідності з вимогами ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Положеннями ст. 309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що постановлені в ході досудового розслідування, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку. Ухвала слідчого судді, яка була постановлена за результатами розгляду зазначеної скарги, вказаними нормами не передбачена.
Відповідно до матеріалів провадження, оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді була постановлена за скаргою на бездіяльність слідчого та прокурора, поданої на підставі ст. 303 КПК України. Отже, з огляду на положення статей 307, 309 КПК України, ухвали слідчих суддів за результатами розгляду таких скарг не підлягають оскарженню в апеляційному порядку.
Оскільки вказана вище ухвала слідчого судді постановлено в межах повноважень слідчого судді, визначених главою 26 КПК України, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року (справа №5-142кс(15)17) та постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа №243/6674/17-к), в яких йшлося про можливість апеляційного оскарження ухвал слідчих суддів, не передбачених КПК України. При цьому суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти правильність чи обґрунтованість рішення слідчого судді по суті вирішеного ним питання.
Крім того, ні апеляційна, ні касаційна скарги адвоката ОСОБА_7 , окрім твердження, що майно було вилучено під час обшуку в приміщенні, яким користувалася ОСОБА_8 , та належить останній як фізичній особі-підприємцю, не містять жодних посилань на конкретні документи чи інші докази на підтвердження того, що це майно дійсно належить ОСОБА_8 на праві власності або що вона володіє ним на іншій законній підставі.
Зрештою Верховний Суд відзначає, що оскаржена в касаційному порядку ухвала апеляційного суду від 07 лютого 2019 року постановлена на тих же підставах, що і ухвала апеляційної суду від 21 жовтня 2016 року, яка була прийнята за аналогічною скаргою представника ОСОБА_8 та яка не була оскаржена в касаційному порядку. Верховний Суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах КПК України, повторне оскарження ухвали слідчого судді в апеляційному порядку більше, ніж через два роки після попередньої ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою в інтересах однієї і тієї ж особи з аналогічних підстав, оскільки фактично це створює прихований механізм касаційного оскарження рішення від 21 жовтня 2016 року, яке не оскаржувалося в касаційному порядку в установлений законом строк.
Виходячи з зазначеного та керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року без зміни.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3