Провадження № 1-кс/520/9205/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000084 від 18.09.2017 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, допитаний у якості потерпілого ОСОБА_5 надав показання про те, що приблизно у лютому 2007 року між ним та АКБ «Порто Франко» було укладено кредитну угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_6 отримав 139 000 доларів США, а в якості забезпечення кредитної угоди, додатково було укладено договір іпотеки, де предметом виступала земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 втратив змогу регулярно здійснювати сплати по кредиту, до нього звернувся голова правління АКБ «Порто Франко» - ОСОБА_7 , із пропозицією, відповідно до якої, якщо ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_8 здійснять реєстрацію права власності на належну їм квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 в свою чергу здійснить дії, направлені на закриття кредитної заборгованості ОСОБА_6 . Враховуючи те, що ОСОБА_6 довірився ОСОБА_7 , він погодився на його умови, у зв`язку з чим, навесні 2010 року, знаходячись у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_7 видала довіреність на ім`я ОСОБА_10 , відповідно до якої, ОСОБА_10 був уповноважений розпоряджатись квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за власним бажанням, а в подальшому, 09.06.2010 ОСОБА_10 , діючи на підставі вказаної довіреності продав, а ОСОБА_7 придбав у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що зі слів ОСОБА_6 відповідало раніше укладених між ним та ОСОБА_7 усних договірних умов.Зі слів ОСОБА_6 ОСОБА_7 дійсно виконував повідомлені ним умови, та з приводу кредитної заборгованості ОСОБА_6 ніхто не турбував, але протягом певного часу він дізнався, що кредитна заборгованість не погашена, та ОСОБА_7 свої зобов`язання в повному обсязі не виконав.

Допитана у якості свідка дружина ОСОБА_6 ОСОБА_8 у повному обсязі підтвердила показання ОСОБА_6 та повідомила що від її імені дійсно видавалась довіреність на ім`я ОСОБА_10 з метою виконання договірних умов, які усно були укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Враховуючи той факт, що об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 є предметом вчиненого злочину, у досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний об`єкт нерухомості, в частині права розпорядження ним, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно положення ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканість житла чи іншого володіння особи, недоторканість права власності.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що подане слідчим за погодженням з прокурором клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

Стороною обвинувачення, в порушення вимог ст. 171 КПК України, до клопотання не були долучені матеріали, які б обґрунтовували всі доводи, викладені в клопотанні, на які посилається в клопотанні сторона обвинувачення, зокрема, щодо факту укладення кредитної угоди, а також договору іпотеки, що позбавляє слідчого судді можливості перевірити викладені в клопотанні обставини ймовірного вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, стороною обвинувачення, при складанні клопотання про накладення арешту на майно, не дотримані вимоги ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки у клопотанні не зазначені підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Також, в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні.

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані недоліки, а також необґрунтованість клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000084 від 18.09.2017 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1