Провадження № 1-кп/520/197/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представників потерпілих ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000523 від 19.05.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.294 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ
До Київського районного суду, після зміни ухвалою апеляційного суду Одеської області підсудності, надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.294 ч.2 КК України.
По кримінальному провадженню, відповідно до ч.1 ст. 314 КПК України, було призначено підготовче судове засідання.
Прокурор вважав можливим призначити справу до судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України,
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 та представник потерпілих ОСОБА_7 вважали можливим призначити справу до судового розгляду.
Вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та з додатками, суд приходить до наступного.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Статтею 6 вказаної Конвенції гарантовано кожному право на справедливий, неупереджений та усесторонній суд.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У відповідності до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, у передбаченому законом порядку, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому йдеться про право особи бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Обвинувальний акт і додані до нього обов`язкові документи повинні відповідати вимогам КПК України, оскільки, за змістом процесуального закону, це сприяє розгляду кримінального провадження протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст. 2 КПК України, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Досудовим слідством ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.294 ч.2 КК України у вчиненні умисних дій, які виразилися в особистій активній участі у масових заворушеннях, що супроводжувалися насильством над особами, знищенням майна, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, що призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Як вказано у даному обвинувачені, ОСОБА_8 2 травня 2014 року, в невстановлений час, разом з ОСОБА_9 та невстановленими особами на ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, на Олександрівському проспекті в м. Одесі приєднався до натовпу агресивно налаштованих осіб, які називали себе як представники так званого Одеського «Антимайдану», разом з якими пішли на вул. Грецьку, де ОСОБА_8 з метою прийняття участі у масових заворушеннях одягнув захисний шолом зеленого кольору та медичну маску білого кольору.
В подальшому, в невстановлений час, під час активної фази протистоянь, знаходячись серед прихильників руху так званого Одеського «Антимайдану», перебуваючи на вул.Грецькій біля будинку № 50 навпроти будинку № 45, приймав активну участь у протистоянні, а саме: кидав каміння та інші предмети в сторону прибічників «Євромайдану», вболівальників футбольних клубів «Чорноморець» і «Металіст» та звичайних перехожих.
Згідно до обвинувального акту, в результаті цих злочинних дій ОСОБА_8 , та осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, а також інших невстановлених осіб, 02.05.2014 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, в районі вул.Грецької та пл.Грецької в м. Одесі розпочалися масові заворушення, що супроводжувалися насильством над особами, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель та споруд, опором представникам влади із застосуванням зброї та інших предметів, які використовувалися як зброя, що призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
Як вбачається з диспозиції ст.294 КК України, активна участь у масових заворушеннях, це безпосереднє скоєння дій, в яких відображаються масові заворушення (їх виключний перелік вказаний в диспозиції ч.1 цієї статті), тобто це дії що супроводжувалися насильством над особами, знищенням майна, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, що призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
Об`єктивною стороною злочину є активна участь саме в цих діях.
Суб`єктивною стороною злочину є умисел особи щодо вказаних дій, щодо настання вказаних наслідків - умисел чи необережність.
Проте, згідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 2 травня 2014 року, приєднався до натовпу агресивно налаштованих осіб, які називали себе як представники так званого Одеського «Антимайдану», разом з якими пішли на вул. Грецьку, де ОСОБА_8 , з метою прийняття участі у масових заворушеннях одягнув захисний шолом та медичну маску. В подальшому, в невстановлений час, під час активної фази протистоянь, знаходячись серед прихильників руху так званого Одеського «Антимайдану», перебуваючи на вул.Грецькій біля будинку № 50 навпроти будинку № 45, приймав активну участь у протистоянні, а саме кидав каміння та інші предмети в сторону прибічників «Євромайдану», вболівальників футбольних клубів «Чорноморець» і «Металіст» та звичайних перехожих.
Тобто, згідно до обвинувального акту, активна участь ОСОБА_8 у протистоянні, тобто його активна участь в масових заворушеннях полягала саме виключно у киданні каміння та інших предметів.
Таким чином, згідно до тексту обвинувачення, об`єктивною стороною скоєння вказаного злочину обвинуваченим ОСОБА_8 є кидання каміння та інших предметів.
Більш того, в обвинуваченні стверджується, що в результаті вказаних дій ОСОБА_8 та інших осіб, час скоєння яких не встановлено, 02.05.2014 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, в районі вул. Грецької та пл..Грецької в м. Одесі розпочалися масові заворушення.
Тобто, як вбачається з обвинувального акту, досудовим слідством визнається, що масові заворушення розпочалися вже після дій ОСОБА_8 .
Таким чином, в пред`явленому обвинуваченні відсутні дані щодо безпосереднього скоєння ОСОБА_8 дій, в яких відобразилися масові заворушення, тобто дій, що супроводжувалися насильством над особами, знищенням майна, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, що призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків - дій, які визначаються законом як об`єктивна сторона масових заворушень, тобто злочину, передбаченого ст.294 ч.2 КК України.
Тобто, в обвинуваченні відсутні дані, на підставі яких досудове слідство прийшло до висновку про те, що вказані дії ОСОБА_8 є предметом вказаного злочину.
В обвинуваченні відсутні, зокрема, посилання на мотив скоєння злочину, бажання чи допусканням ним настання вказаних наслідків скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.294 КК України.
Таким чином обвинувальний акт, всупереч вимогам закону, не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст.294 ч.2 КК України, які прокурор вважає доведеними, в зв`язку з чим, складений в порушення вимог п.5 ч.2. ст.291 КПК України.
Крім того, в обвинувальному акті вказано про скоєння злочинів ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та невстановленими особами.
По даному кримінальному провадженню обвинувачення пред`явлено тільки ОСОБА_8 , а вказаній особі - ОСОБА_9 обвинувачення не пред`явлено, проте всі їх спільні дії досудовим слідством кваліфіковані в даному кримінальному провадженні, як спільні дії.
Тобто, ОСОБА_8 обвинувачується в злочині, який скоєний разом з особами, відносно яких відсутні дані про притягнення їх до кримінальної відповідальності, і відсутня інформація відносно дій таких осіб, яке саме рішення прийняте прокурором і яка саме надана належна правова оцінка.
В реєстрі матеріалів даного кримінального провадження, в порушення вимог ст. 109 КПК України, не вказано, зокрема номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, не має письмової інформації про прийняття прокурором процесуальних рішень стосовно ОСОБА_9 .
Згідно реєстру матеріалів кримінального провадження, по даній справі, відсутні також дані (вирок суду який набрав чинності) про встановлення досудовим слідством ролі ОСОБА_9 , прізвище якого як співвиконавця злочину вказані слідчим в обвинувальному акті, в скоєнні злочинів разом з обвинуваченим ОСОБА_8 .
Проте, згідно до вимог ч.4 ст.217 КПК України заборонено виділяти в окреме провадження і проводити досудове слідство в окремому провадженні, стосовно встановлених досудовим слідством осіб, які скоїли противоправні дії разом з особою, яку досудове слідство обвинувачує, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судовий розгляд.
Викладене свідчить про те, що органом досудового розслідування допущено суттєві порушення вимог ст.291 КПК України відносно обвинувального акта і вимог ст.109 КПК України відносно реєстру матеріалів досудового розслідування, що унеможливлює, при викладених обставинах, призначення кримінального провадження до розгляду судом по суті.
Отже, обвинувальний акт не відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України, оскільки в ньому відсутні фактичні відомості про конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.294 ч.2 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , які прокурор вважає доведеними.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .
В зв`язку з викладеним, суд позбавлений можливості розглянути обвинувальний акт за яким в обвинуваченні відсутні фактичні відомості про конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, відповідно до вимог чинного законодавства та ухвалити судове рішення в порядку ст.ст.370, 373 і 374 КПК України, оскільки ненадання до суду обвинувального акту в якому вичерпно викладені всі дані про кваліфікацію дій обвинуваченого, позбавляє суд можливості усвідомити обсяг доказів, зробити певне уявлення у справі та спланувати час її розгляду з урахуванням вимог безперервності судового розгляду, встановлених ст. 322 КПК України, а також унеможливлює правильне застосування закону при прийнятті рішення по справі.
Крім того, вказані порушення вимог діючого кримінального процесуального законодавства порушують право обвинуваченого на захист, оскільки відсутність фактичних відомостей про конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення позбавляє можливості сторону захисту належним чином підготуватися до захисту та здійснювати його впродовж розгляду провадження.
Таким чином, вказані порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, на думку колегії суддів, взагалі перешкоджають розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого по суті та унеможливлюють за результатами такого судового розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
При вказаних обставинах, органу досудового розслідування потрібно обвинувальний акт, з доданими до нього матеріалами стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 привести у відповідність з чинним законодавством України.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
В зв`язку з викладеним, обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами підлягають поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу.
Враховуючі, що строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився, під час підготовчого судового засідання від прокурора клопотання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого не надходило, запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту, вважається таким, строк дії якого закінчився.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000523 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.294 ч.2 КК України повернути прокурору Одеської області, як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3