ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2397/19 Справа № 175/2159/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000405 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засуджений, останній раз 04 січня 2019 року Амур Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлені волі строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком з вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обчислювати з 13 лютого 2019 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 взимку 2018 року, більш точний час під час досудового розслідування невстановлений перебуваючи поблизу автомобільного вокзалу, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Курчатова, буд. 10, на землі біля сміттєвого баку виявив поліетиленовий пакет чорного кольору, у якому знаходились два паперових згортка, у одному із них містився запал від гранати, у іншому корпус гранати і реалізуючи раптово виниклий прямий умисел, направлений на незаконне придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, підняв з землі два паперових згортка з запалом від гранати і корпусом гранати та залишив їх собі, помістивши до рюкзака, який мав при собі на плечі, тобто незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій, шляхом привласнення знайденого. Після чого, ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу знайдену вибухову речовину та вибуховий пристрій незаконно зберігав за місцем свого тимчасового мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 .
15.03.2019 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 у квартирі, розташованій, за адресою: АДРЕСА_2 ., виявила рюкзак, який належить ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ОСОБА_8 викликала співробітників поліції для інформування та фіксації. По приїзду співробітників поліції проведеним оглядом у період часу з 17 години 00 хвилин по 18 годину 15 хвилин із рюкзака, який належить ОСОБА_7 виявлено та вилучено два паперових згортка, у одному із них був металевий предмет сріблястого кольору, який за зовнішніми ознаками був схожий на запал типу «УЗРГМ 2» у іншому металевий предмет темно зеленого кольору, який схожий на корпус гранати «РГД 5».
Згідно висновку експерта № 13/5.2/103 від 26 березня 2019 року, предмети, вилучені під час проведення огляду речей, які належать ОСОБА_7 , а саме: металевий предмет темно зеленого кольору є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової наступальної гранати РГД 5 та уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ 2. Конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової наступальної гранати РГД 5 відноситься до категорії вибухових речовин. Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ 2 відноситься до категорії вибухових пристроїв.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, які виразились у придбанні і зберіганні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Ні підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2019 року, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяця.
В іншій частині вирок суду прокурор просив залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги сторона обвинувачення посилалась на те, що ухвалюючи вирок суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, неправильно розтлумачив норми ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.
Обвинувачений проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечував.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку та пояснення учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну вироку, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до ст. 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Згідно з ст. 71 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю вироків. Зокрема, ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 останній раз засуджено вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2019 року за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Триваючий злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, який був припинений за об`єктивними обставинами (виявлення кримінального правопорушення), за який ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком до реальної міри покарання, він вчинив в період з зими 2018 по 15 березня 2019 року (закінчений злочин), тобто після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Таким чином неправильне визначення судом першої інстанції закінчення триваючого злочину призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, а саме положень ч. 4 ст. 70 КК України, а тому колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку із обґрунтованістю вимог сторони обвинувачення стосовно того, що законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню вчиненню ним нових злочинів, буде покарання призначене за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяця.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 405, 407, 409, 413 КПК України, суд апеляційної інстанції -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Ні підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2019 року, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяця.
В іншій частині вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3