ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3074/19 Справа № 192/1541/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого останній раз:
-06.05.2015 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ст. ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців; ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.11.2016 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.05.2015 року, та направлено в місця позбавлення волі строком на 4 роки,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
встановила:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання ДУ Солонянська виправна колонія № 21 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджений не довів та не став на шлях виправлення, оскільки будучи неодноразово звільненим умовно-достроково з випробувальним терміном, обов`язки, покладені на нього ст. ст. 75, 76 КК України не виконав, що дає підстави вважати, що той схильний до вчинення злочинів, належних висновків для себе не зробив, а його поведінка та ставлення до праці під час відбування покарання несе формальний характер, з огляду на те, що до кінця строку відбуття покарання залишається тривалий строк, а відбуте покарання не є достатнім для того, щоб вважати, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, застосувати до нього підстави, передбачені ст. 81 КК України, та звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання.
Вказує, що в Солонянській виправні колонії знаходиться з 30 грудня 2016 року, працевлаштований за власним бажанням днювальним в їдальні колонії, приймає активну участь в життєдіяльності відділення СПС № 1, де відбуває покарання. Бере участь в спортивних заходах установи, за що був заохочений чотири рази. Не допускав порушень режиму утримання, стягнень не має, підтримує соціальні зв`язки з рідними.
Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог засудженого. Вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні подання адміністрації колонії.
Так, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого його звільнено на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком - 2 роки 6 місяців з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року, скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі на строк 4 роки.
Початок строку відбування покарання - 07 грудня 2016 року.
Кінець строку відбування покарання - 07 грудня 2020 року.
За час перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався задовільно, працевлаштований не був, до суспільно-корисної праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.
З 29 грудня 2016 року знаходиться в Солонянській виправній колонії. Працевлаштований поваром в їдальні. До праці ставиться добре. Характеризується позитивно, дотримується норм, які визначаються порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 3 (три) рази.
Згідно характеристики, ОСОБА_7 виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу.
Згідно довідки про заохочення та стягнення, ОСОБА_7 має 3 (три) заохочення у вигляді подяки за підсумками четвертого кварталу 2018 року, першого та другого кварталів 2019 року. Стягнень не має.
13 липня 2018 року комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання, відповідно до ст. ст. 100,101 КВК України.
28 грудня 2019 року комісією установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 КК України.
Враховуючи викладене в сукупності, а також те, що ОСОБА_7 двічі в 2001 та 2010 роках вже звільнявся умовно-достроково, і знову вчинив злочини, за які його було засуджено, в 2016 році ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська йому було скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на направлено в місця позбавлення волі, а також те, що ОСОБА_7 отримав заохочення в короткий період час, що передував зверненню до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка засудженого не може свідчити про підтвердження його виправдання, оскільки є нестабільною.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що своєю працею та поведінкою довів виправлення, колегія суддів вважає такими, що суперечать матеріалами справи.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404,405,407 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення, згідно вимог ст. 81 КК України - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4