ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2450/19 Справа № 204/2527/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 рокуДніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року, про продовження строку тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000283 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Васильківського району Дніпропетровської області,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні судом обставини.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 вересня 2019 року включно. Відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.
Обґрунтовуючи прийняте рішення суд І інстанції зазначив, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року стосовно ОСОБА_7 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 серпня 2019 року та до спливу цього терміну закінчити судове провадження не має можливості, тому в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 обвинувачений у вчиненні тяжкого злочину, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, заявлені в клопотанні прокурора, не зменшилися і обвинувачений може переховуватися від суду або вчинити новий злочин, так як раніше неодноразово судимий, а також не працює, не має джерела доходів та відсутня позитивна характеристика, суд І інстанції продовжив строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В доповненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду І інстанції та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що рішення суду І інстанції незаконне, так як постановлене з порушенням вимог кримінального - процесуального закону, оскільки судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, місце реєстрації та проживання, має дружину, двох доньок та малолітнього сина, а тому захисник вважає, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України є суттєво зменшеною.
Крім того захисник вказує, що в матеріалах кримінального провадження наявні докази невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, так як потерпілий ОСОБА_9 під час досудового розслідування пояснив, що добровільно передав ОСОБА_7 мобільний телефон, за що отримав 700 грн від останнього, що підтверджується відповідною розпискою. Захисник зазначає, що жоден свідок не підтвердив протиправне заволодіння майном потерпілого, а вказане в обвинувальному акті формулювання, що ОСОБА_7 витяг мобільний телефон з лівої кишені одягненої куртки на ОСОБА_9 не відповідає дійсності, оскільки відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського на одязі потерпілого відсутні зовнішні кишені. Окрім того захисник вказує, що впізнання особи було проведено з порушенням, так як інші особи відрізнялися від ОСОБА_7 , а також слідчі дії проведено без участі захисника, якого її підзахисний просив забезпечити.

Позиція учасників апеляційного розгляду.
В апеляційному суді захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.
Вирішуючи питання щодо можливості оскарження ухвали суду І інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то апеляційний суд бере до уваги, що 13 червня 2019 року Конституційний суд України вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, тому вказана ухвала підлягає апеляційному оскарженню, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід розглянути по суті.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів вини ОСОБА_7 , то апеляційний суд зазначає, що обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Переглядаючи інші доводи апеляційної скарги захисника про незаконність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , то апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Водночас, продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню доньку, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також в матеріалах провадження відсутні докази того, що останній може переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що судом безпідставно продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, оскільки до обвинуваченого даний запобіжний захід був застосований ще з 20 лютого 2019 року, його продовження із-за цього є неспівмірним меті заходу, тому під час вирішення питання продовження строків тримання під вартою не було забезпечено виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 Кодексу, внаслідок чого судове рішення не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, на підставі чого слід дійти висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали у відповідності до п.4 ч.1 ст. 407 КПК України.
Постановляючи нову ухвалу апеляційний суд виходить із того, що і в суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду прокурор не обґрунтував необхідність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, як не обґрунтував і те, чому не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід. Водночас, дані матеріалів провадження не указують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 , який має місце реєстрації та проживання, неповнолітню доньку, а також тривалий час перебуває під вартою, а тому апеляційний суд вважає, що застосування до ОСОБА_7 особистого зобов`язання, яке полягає у покладенні на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, забезпечить належну поведінку останнього на час судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 26 вересня 2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 26 вересня 2019 року.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 4, 8, ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до прокурора, суду у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу прокурора або суду; заборонити у будь-який спосіб спілкуватися із будь-яким учасником цього кримінального провадження, крім прокурора та захисника; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.
ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду.
Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання передати для виконання Дніпропетровській місцевій прокуратурі №4.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4