Справа № 308/6501/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 08.06.2019, за ч.2 ст.307 КК України, погоджене прокурором, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 08.06.2019, за ч.2 ст.307 КК України, погоджене прокурором, про арешт майна.

Клопотання мотиву тим, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 08.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
В клопотанні вказано, що як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час, незаконно придбав кристалічні речовини білого кольору, які в подальшому діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, з метою збуту, зберігав, як при собі так і в салоні автомобілю марки «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується, до поки 08.06.2019 близько о 12.30 год. працівниками поліції ГУНП в Закарпатській області, в ході проведення огляду вказаного автомобілю було виявлено та вилучено з під переднього пасажирського сидіння два політетиленові пакети розміром 20х20 см., у яких знаходилась кристалічна речовина білого кольору.

Слідчий вказує, що згідно проведеного експрес аналізу за допомогою експрес тесту «M.M.M. International B.V. Oplates/amphetamines test», який показав що вилучена речовина кристалічного походження білого кольору у своєму складі містить психотропну речовину амфетамінового ряду - «амфетамін» або «метамфетамін» обіг якої заборонено законом.

Разом із тим, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_4 , має у власності автомобіль марки «LEXUS GS 300», 2006 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN « НОМЕР_3 », сірого кольору, місце знаходження якого на теперішній час не відомо.

Санкція частини 2 статті 307 КК України передбачає позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Слідчий, з метою збереження майна та запобігання його реалізації або відчуження, розгляд клопотання про арешт майна просить провести без участі підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 40, 98, 170, 171 КПК України, слідчий просить: накласти арешт на автомобіль марки «LEXUS GS 300», 2006 року випуску, д.н.з « НОМЕР_2 », VIN « НОМЕР_3 », сірого кольору, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю його затримання, вилучення та подальшого поміщення на штраф майданчик.

Розгляд клопотання про арешт майна просить провести невідкладно та без участі підозрюваного ОСОБА_4 , з метою збереження майна та запобігання його реалізації або відчуження.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що слідчим не наведено відповідних доводів, що давали б можливість об`єктивно припускати, що є наявна реальна загроза реалізації вказаного нерухомого майна третім особам, що унеможливить забезпечення арешту майна, а тому слідчий суддя вирішив розгляд клопотання провести із викликом осіб, у володінні яких перебувають вищезазначене майно у відкритому судовому засіданні.
Слідчий в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшов рапорт в якому просив проводити розгляд клопотання за його відсутності, підтримує таке повністю.
Власник майна та його захисник в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Однак неприбуття таких у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна .

З матеріалів клопотання встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 08.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
08.06.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 , має у власності автомобіль марки «LEXUS GS 300», 2006 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN « НОМЕР_3 », сірого кольору. Зокрема до матеріалів справи додано інформаційну довідку про реєстрацію транспортного засобу.

Слідчий суддя, при вирішенні питання накладення арешту на майно бере до уваги, те що ОСОБА_4 , є власником автомобіля, на який просить накласти арешт слідчий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення частиною 2 статті 307 КК України, та згідно санкції вказаної статті в разі визнання його винним, тягне за собою відповідальність у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Слідчий суддя вважає, що в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників (володільців) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчий судді вважає, що заборона користуватися транспортними засобами може завдати надмірного обмеження прав власників (володільців) майна. Заборона розпорядження вказаними транспортними засобами забезпечить збереження майна та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останнього.

Крім того, володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.

В частині вимог клопотання можливістю про надання дозволу на затримання, вилучення та подальшого поміщення на штраф майданчик транспортного засобу, таке є необґрунтоване, та з урахуванням вимог статті 170 КПК України задоволенню не підлягає. Так, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Однак, наведеними положеннями статті КПК України не передбачено обов`язкове надання слідчим суддею в порядку даної норми закону дозволу на затримання, вилучення та подальшого поміщення речей, як про те зазначено в клопотанні, при вирішенні питання щодо арешту майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до часткового задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 08.06.2019, за ч.2 ст.307 КК України, погоджене прокурором, про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «LEXUS GS 300», 2006 року випуску, д.н.з « НОМЕР_2 », VIN « НОМЕР_3 », сірого кольору, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною розпорядження, але без заборони законного володільця права користування вказаним транспортним засобом, до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1