Справа № 642/4733/18
Провадження № 1-кп/642/61/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.12.2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.317, ч. 1 ст. 309 КК України в силу ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки:
- 26.10.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч.. 2 ст. 185 КК України в силу ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 26.10.2017 звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію» від 22.12.2016;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину, повторно вчинив корисливий злочин проти власності за таких обставин.
Так, 01.07.2016, приблизно об 11-00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в комісійному магазині, розташованому біля будівлі №58-А по вул. 23 Серпня м. Харкова, звернув увагу на мобільний телефон марки «Samsung GalaxуJ2Duos», що знаходився на торговому прилавку, належний ОСОБА_6 , після чого у нього виник раптовий намір на таємне заволодіння вищезазначеним чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправність своїх умисних дій, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, ОСОБА_5 , рухаючись у напрямку виходу з магазину, проходячи повз прилавок, таємно заволодів вищезазначеним мобільним телефоном, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 9356 від 19 04.2018 становить 4 510 грн. 00 коп., та покинув приміщення вказаного магазину.
В подальшому ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4510 гривень.
Крім того, 01.03.2018, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квіткового магазину, що розташований за адресою: м. Харків, пров. Піскунівський, 15, помітив на столі мобільний телефон «Lenovo С2» в корпусі білого кольору, який належав потерпілій ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_5 підійшов до столу, на якому знаходився мобільний телефон «Lenovo С2» в копусі білого кольору, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав зі столу вищевказаний мобільний телефон, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 5681 від 15.03.2018 складає 1300 грн. 00 коп.
Після цього ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаних злочинів визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, фактичних обставин справи не оспорював та пояснив, що знаходився у скрутному матеріальному стані, тому і вчинив крадіжки. Так, 01.07.2016 у першій половині доби, знаходячись в комісійному магазині на вул. 23 Серпня м. Харкова, він побачив на прилавку мобільний телефон «Samsung Galaxу», скористався тим, що продавчиня відволіклась, таємно взяв телефон та вийшов з магазину. За його проханням телефон на свій паспорт здала в ломбард Товкач. Отримані гроші він витратив. 01.03.2018, знаходячись у квітковому магазині біля Центрального ринку, ОСОБА_5 помітив на столі мобільний телефон «Lenovo» в корпусі білого кольору, та вирішив його вкрасти. Він підійшов до столу, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав цей телефон, після чого пішов з магазину. Телефон заклав у ломбарді. У вчиненому щиро покаявся.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи за епізодом крадіжки від 01.03.2018 у ОСОБА_7 мобільного телефону «Lenovo С2», які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_7 , та в повному обсязі дослідив докази за епізодом крадіжки від 01.07.2016 .мобільного телефону марки «Samsung GalaxуJ2Duos» у ОСОБА_6 . При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які не оспорюються за епізодом крадіжки від 01.03.2018, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила в судовому засіданні, що у липні 2016 року працювала у комісійному магазині на вул. 23 Серпня у м. Харкові продавцем. В першій половині доби в магазин зайшов раніше їй незнайомий ОСОБА_5 , більше нікого в магазині не було. У неї на прилавку лежав її мобільний телефон марки «Samsung Galaxу J2 Duos». ОСОБА_5 цікавився капцями, та вона відволіклась від прилавку, підбираючи йому тапці, однак він нічого не купив та пішов з магазину. Відразу після того, як він пішов з магазину, вона виявила зникнення вказаного телефону. Вона зателефонувала на цей телефон, однак телефон вже був відключений. Після цього вона закрила магазин та викликала поліцію. Пізніше в ході проведення впізнання з її участю вона впізнала ОСОБА_5 , який вчинив крадіжку, у числі інших чоловіків, які їй були пред`явлені. ОСОБА_5 відразу вину визнав, ніяких заперечень не мав.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що 1 березня 2018 року працювала в квітковому магазині, куди зайшов раніше незнайомий ОСОБА_5 разом з іншим чоловіком, який попросив у неї квіти, а ОСОБА_8 попрямував до столу, де були її речі, та лежав мобільний телефон «Lenovo С2» в корпусі білого кольору. Після того, як вони пішли, вона виявила пропажу телефона. На камері відеоспостереження було зафіксовано, що саме ОСОБА_5 викрав цей телефон.
За епізодом крадіжки від 01.07.2016 р. мобільного телефону марки «Samsung GalaxуJ2Duos» у ОСОБА_6 винуватість знайшла повне підтвердження:

- вищенаведеними показаннями потерпілої ОСОБА_6 ;

- довідкою б/н від 05.04.2018 ломбарду «Свіжа копійка», згідно якої 01.07.2016 о 17 годині 56 хвилин у відділені вказаного ломбарду за адресою: м. Харків, вул. О. Яроша, 23, ОСОБА_9 було закладено мобільний телефон марки «Samsung Galaxу J2Duos». Зі слів ОСОБА_5 , ОСОБА_10 здала за своїм паспортом викрадений ним телефон до ломбарду на його прохання (т.3 а.с. 10);
- протоколом пред`явлення потерпілій ОСОБА_6 для впізнання 4-х осіб 04.04.2018, серед яких вона впізнала ОСОБА_5 , який 01.07.2016 приблизно об 11.00 годині зайшов у комісійний магазин за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, 58-а, де вона працювала, та після його уходу зник мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J2 Duos», що лежав на прилавку. Вказану особу впізнала за зовнішністю, рисами обличчя, тілобудовою, віковими ознаками та зростом; та фототаблицею до протоколу, та фототаблицею до цього протоколу (т. 3 а.с. 11-14)
- висновком судово-товарознавчої експертизи №9356 від 19.04.2018, відповідно до якого вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy J2 Duos» станом на 01.07.2016 складає 4510 грн. 00 коп.(а.с.18-19, т.3).
В ході проведення впізнання потерпілою ОСОБА_6 особи, яка вчинила крадіжку, повністю дотримано положень ст. 228 КПК України.
Показання потерпілої ОСОБА_6 узгоджуються з наведеними письмовими доказами, та показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який повністю визнав себе винним та дав детальні пояснення щодо обставин вчинення крадіжки.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 повністю доведена, як за епізодом від 01.07.2016, так і за епізодом від 01.03.2018 ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Раніше неодноразово судимий. Офіційно не працевлаштований.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує відповідно ст. 67 КК України його покарання, суд визнає рецидив злочину, оскільки, він раніше судимий за ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 309 КК України за злочини в сфері незаконного обігу наркотичних речовин.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, кількість епізодів злочинної діяльності, вищенаведені пом`якшуючу та обтяжуючу його покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, та приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує, що кримінальне правопорушення за епізодом крадіжки 01.07.2016 ОСОБА_5 вчинив до постановлення вироку 26.10.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова, яким він засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.. 2 ст. 185 КК України в силу ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, однак 26.10.2017 він звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію» від 22.12.2016.
При зарахуванні відповідно до вимог ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення ОСОБА_5 в строк покарання суд виходить з наступного.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.06.2018 про надання дозволу на затримання затриманий 22 серпня 2018 року о 17 год. 52 хвил.

Згідно п.103-106 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 29.08.2018 року (справа № 663/537/17, провадження № 13-31кс18) «якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.»

Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене, у строк покарання ОСОБА_5 слід зарахувати перебування його під вартою з 22 серпня 2018 року по день постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заявлені.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз №5681 від 15.03.2018 в сумі 572 грн. та № 9356 від 19.04.2018 в сумі 286 грн., а всього 858 грн. слід стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 22 серпня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 серпня 2018 року по дату винесення даного вироку включно із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 таким, що повністю відбув призначене за вказаним вироком покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - скасувати.

Негайно звільнити ОСОБА_5 з під-варти в залі суду.

Процесуальні витрати у сумі 858 грн. 00 коп. стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави.

Речові докази: два DVD-диски з відеозаписом з камер відеоспостереження від 01.03.2018 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1