ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 вересня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000242 від 24 лютого 2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2019 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.
Цією ухвалою, клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000242 від 24.02.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, - задоволено та продовжено строк тримання під вартою останнього в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 08 вересня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 в

ЄУНСС №727/9127/19 Слідчий суддя в І інстанції:
Провадження №11-сс/822/204/19 ОСОБА_9
Категорія ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.3, Суддя - доповідач:
289 ч.3 КПК України ОСОБА_1

своїй апеляційній скарзі, вважає таке рішення слідчого судді незаконним, необґрунтованим, та невмотивованим і що під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що відповідно до ч.3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, а тому врахування його і в строк досудового розслідування обов`язково призведе до невиправданого та незаконного тримання підозрюваного під вартою, що є неприпустимим. Таким чином, період тримання підозрюваного під вартою протягом часу ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження поза межами встановлених строків досудового розслідування, не відповідає вимогам пункту 1 статті 5 Конвенції.

Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали.

Звертає увагу на міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутація підозрюваного. Тобто, за характером, тривалістю, постійністю і глибиною соціальних зв`язків ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується максимальною міцністю.

Зазначені вище соціальні зв`язку зумовлюють не тільки стабільність громадської, ділової та правової позиції ОСОБА_7 , а й фактично унеможливлюють існування будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Вважає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У зв`язку із наведеними вище обставинами, однозначно підстав для продовження застосування відносно ОСОБА_7 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу - немає.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 12 днів до підозрюваного ОСОБА_7 ..

Позиції сторін.
Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Мотиви суду.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги учасника провадження, думку захисника, міркування прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, задовольняючи клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернівецькій області про продовження застосування строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст. 189 та ч.3 ст. 289 КК України, і підозра у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наведеними у клопотанні слідчого доказами.

Крім того, судом враховано подальше існування заявлених стороною обвинувачення ризиків та наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 травня 2019 року було продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному до шести місяців, тобто до 24 серпня 2019 року.

Перевіривши наведені висновки суду першої інстанції у відповідності з доводами апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що судове рішення є законними та обґрунтованими.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, належним чином перевірена та не викликала сумнівів в колегії суддів при апеляційному розгляді скарг на ухвали слідчих суддів про продовження строку тримання під вартою від 07 травня 2019 року та 29 травня 2019 року, а тому доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу та являються безґрунтовними.

У клопотанні слідчого зазначено, що 24.02.2019 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та за безпосередньої участі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленої слідством особи, застосовуючи до потерпілого насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, а також погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, що виразилось у направленні в бік потерпілого зброї та виражаючи свою готовність до застосування, що потерпілий ОСОБА_12 сприйняв як реальну загрозу його життю та здоров`ю, незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем марки «Volksvagen Caravelle», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 715712 грн. 82 коп..

Крім цього, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та за безпосередньої участі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленої слідством особи, незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_12 , що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань та із застосуванням зброї, утримуючи його приблизно з 10 год. по 14 год. 50 хв. 24.02.2019 року.

Крім цього, 24.02.2019 р. ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа, незаконно вимагали у потерпілого ОСОБА_12 та отримали гроші в сумі 10000 доларів США, які ОСОБА_13 , знаходячись на ринку «Добробут», що на території МТК «Калинівський ринок», по вул. Калинівська в м. Чернівці, за проханням потерпілого ОСОБА_12 передав невстановленій слідством особі, яка в подальшому передала їх ОСОБА_7 ..

25.02.2019 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України.

27.02.2019 р. щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого був продовжений до 02.09.2019 року.

Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 24.08.2019р.

12.08.2019 р. ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України на підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146, ч.3 ст.189, ч.3 ст. 289 КК України.

12.08.2019 р. визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, орган досудового розслідування повідомив стороні захисту про завершення досудового розслідування та надав доступ до матеріалів, які є в розпорядженні слідства, виконуючи ст. 290 КПК.

Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя виконав вказані вимоги закону. Питання про доведеність чи не доведеність вини ОСОБА_7 , судом першої інстанції при цьому не вирішувалося.

Отже, на стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Що ж стосується висновку місцевого суду про подальше існування ризиків того, що підозрюваний може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п.п. 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Зазначені обставини свідчать про те, що вказані ризики, які стали підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

На думку колегії суддів, продовжуючи застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався принципу співмірності, прав підозрюваного та необхідності охорони прав і інтересів суспільства.

Твердження апелянта щодо особи ОСОБА_7 , а саме, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційну роботу (є приватним підприємцем), дружину, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацездатну матір, з липня 2014 р. є членом громадської організації «Всеукраїнська люстрація» та обіймає посаду аналітика з кризових явищ, брав активну участь у «Революції гідності» та волонтерстві, позитивно характеризується, як справжній християнин та глибоко віруюча людина, що підтверджується відповідною характеристикою, - не заслуговують на увагу т.я. в суді адвокатом ОСОБА_6 не надано документів на підтвердження цих обставин, з урахуванням часу розгляду клопотання слідчого про продовження строку утримання під вартою ОСОБА_7 , та відсутності ризиків визначених в ч.1 ст. 177 КПК або спростування доказів, що надані слідчим до клопотання.

Отже, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 , а саме позбавлення волі на строк до дванадцяти років, обставини злочину та їх корисливий мотив, характер дій та зухвалий спосіб вчинення кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що злочин був поєднаний із застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_12 , яке виразилось у направленні в бік потерпілого зброї з вираженням готовності до її застосування, який потерпілий сприйняв як реальну загрозу його життю та здоров`ю, а також незаконним позбавленням волі потерпілого, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань та із застосуванням зброї, утриманням його приблизно з 10 год. по 14 год. 50 хв. 24.02.2019 року, також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у своїй сукупності вказують на подальше існування ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а з урахуванням того, що ст. 23 КПК України передбачає, що суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, то колегія суддів погоджується з висновками досудового слідства, а відтак і суду 1-ї інстанції щодо незаконного впливу на цих осіб.

Крім того, одна з осіб, яка за даними органу досудового розслідування брала участь у розбійному нападі разом з ОСОБА_7 та іншими особами на даний час органом досудового розслідування не встановлена, крім того ОСОБА_7 фактично проживає в м. Київ, тобто поза межами розташування органу досудового розслідування, що свідчить про можливе перешкоджання кримінальному провадженню, ухилення останнього від слідства та суду.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання та враховані при прийнятті рішення про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу і не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги захисника про необхідність скасування продовженого щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, оскільки будь-який більш м`який вид запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доведеність існування підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного у зв`язку з неможливістю закінчити досудове розслідування, також було предметом перевірки слідчого судді при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 травня 2019 року було продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному до шести місяців, тобто до 24 серпня 2019 року.

12.08.2019 року визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, орган досудового розслідування повідомив стороні захисту про завершення досудового розслідування та надав доступ до матеріалів, які є в розпорядженні слідства, а тому у відповідності до ч.3 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування у кількості 12 (дванадцять) днів, з дня початку виконання ст. 290 КПК стороною захисту та підозрюваним, не включається у строки досудового розслідування

16.07.2019 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці підозрюваному ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.08.2019 року.

21.08.2019 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці підозрюваному ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.09.2019 року (в межах строку досудового розслідування).

При цьому, у відповідності до ч.10 ст. 290 КПК України сторонам кримінального провадження, потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Враховуючи, що фактично строк досудового розслідування зупинений (з 12.08.2019 початок виконання ст. 290 КПК) і встановлено наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до завершення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , (строк дії якої визначено до 02.09.2019 включно), то у зв`язку з цим та із особливою складністю провадження й забезпеченням достатнього строку для ознайомлення сторони захисту та підозрюваного з матеріалами досудового розслідування, слідчий і звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строків досудового слідства.

Таким чином, колегій суддів вважає, що посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя необґрунтовано та незаконно продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 поза межами строків досудового слідства являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження т.я. продовження слідчим суддею строку тримання під вартою ОСОБА_7 здійснено в межах строку досудового розслідування, а це вочевидь повністю узгоджується з вимогами, визначеними ч.1 та ч.3 ст. 197 КПК України, де вказано, що строк тримання під вартою обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, таких як ризики, що свідчать про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні таких кримінальних правопорушень, характеризуючих даних підозрюваного та обставини його життєдіяльності, особливості події злочинів (спосіб вчинення та участі підозрюваного, наслідки злочину, поведінка підозрюваного після події злочину, та ін.) з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви. В судовому засіданні встановлено, що ступень значущості обставин, які обумовили застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, також не зменшилася, а Європейська Конвенція з прав людини дозволяє державам застосувати необхідні засоби для запобігання вчинення конкретного злочину («Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», 12244/86, 12245/86,12383/86, 30.08.1990 р. «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28.101994 р. «Волох проти Польщі», 27785/95, 19.10.200 р. «Степуляк проти Молдови», 8207/06, 6.11.2007 р.)

У зв`язку з вище викладеним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це апелює сторона захисту.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, ч.3 407, 422 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2019 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3