Справа № 359/2253/18
Провадження № 1-в/359/129/2019
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2019 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника органу пробації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією подання фахівця Бориспільського МРВ з питань пробації ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 05.06.2018 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки,
в с т а н о в и в:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області 05.06.2018 ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом були покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про заміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

15.03.2019 фахівець Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_7 , відповідно до ст. 166 КВК України, звернувся до суду з поданням про скасування засудженому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 порушує покладений судом на нього обов`язок, а саме 5 разів не з`явився на реєстрацію без поважних причин.
У судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_6 подання підтримала та просила його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні подання відмовити.
Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання з`явився, щиро розкаявся, однак просив суд відмовити у задоволені подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання, у зв`язку з тим, що він дійсно мав поважні причини не прибувати для реєстрації. Основною причиною неприбуття до органу пробації було його хвороба, крім того тривалий час, близько 1,5 місяця він перебував в реабілітаційному центрі для наркозалежних в м.Одеса, куди його направила мати. Одразу, як тільки йому стало краще, він з`явився до уповноваженого органу пробації та надав пояснення інспектору його неявки на реєстрацію. Зобов`язався в подальшому не порушувати покладені судом на нього обов`язки. Жалкує про вчинене та просив суд надати йому шанс довести, що він не ухиляється від покладених на нього обов`язків.
В судовому засіданні за клопотанням засдуженого була допитана гр. ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що є засуджений являється їй сином. Їй відомо, що на нього судом були покладені обов`язки по реєстрації в органах КВІ, однак він не з`являвся з поважних причин, оскільки тривалий час хворів, а потім знаходився реабілітаційному центрі для наркозалежних в м.Одеса. Просила не скасовувати іспитовий строк її сину.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду.
Так, при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого № 95/18, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області 05.06.2018 ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом були покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про заміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
06.12.2019 в Бориспільському МРВ з питань пробації ОСОБА_5 було роз`яснено порядок та умови відбуття іспитового строку з випробуванням, ознайомлений і обов`язками покладеними на нього судом та попереджений про наслідки їх невиконання. В цей день засудженому було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію - по першим та третім вівторкам кожного місяця. Відібрано підписку про недопущення порушення обов`язків суду та порушення громадського порядку.
З матеріалів особової справи слідує, що засуджений ОСОБА_5 систематично не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, що в цілому склало 7 разів. При цьому встановлено, основною причиною неприбуття до органу пробації було його хвороба, а саме захворювання та перебування в реабілітаційному центрі. Даний факт підтверджений безпосередньо засудженим, показами свідка та наданими ним письмовими доказами у вигляді медичної документації.
Виходячи з того, що надані пояснення засудженого ОСОБА_5 під час його допиту відносно обставин викладених у поданні, визнано такими, що засуджений мав поважну причину не виконувати покладенні на нього судом одного із обов`язку, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та відсутність у нього небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».
Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Пунктом 10 ППВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
При таких обставинах, підстави для вирішення питання щодо скасування звільнення від відбування покарання засудженого з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відсутні, так як подання подано до суду передчасно та наявності достатніх даних про те, що мало місце саме ухилення засудженого від відбування покарання, у суді не здобуто, а ті докази що надано, суд оцінює критично з наведених вище обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання фахівця Бориспільського МРВ з питань пробації ОСОБА_7 , оскільки суд визнав його причину неявки до органу пробації поважною та такою, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.
Крім того, ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувався. Нових кримінальних правопорушень під час іспитового строку не скоїв.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає подання недостатньо вмотивованим та обґрунтованим, винесеним без врахування обставин, встановлених в судовому засіданні, а тому таким, що не підлягає задоволенню.
Разом з цим, у разі відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням, таке подання може бути направлено повторно, якщо будуть встановлені для цього підстави, визначені ч. 2 ст. 78 КК України і указані обставини є достатніми для повторного подання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 1 ст. 17, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволені подання фахівця Бориспільського МРВ з питань пробації ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1