03.12.2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_2 , внесеного 05.06.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, про продовження строку досудового розслідування,-

В С Т А Н О В И В :
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням, про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000516 на 6 (шість) місяців.
Як вбачається з клопотання прокурора, слідчим відділомУСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000516 від 05.06.2018 за ч. 3 ст. 365 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється прокуратурою області.
Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення, у провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилася кримінальна справа № 520/12933/17 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28., ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України.
Обвинувальний акт та підтримання державного обвинувачення в суді здійснювалося прокурорами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
На підставі поданих прокурорами обвинувального акта та угоди про визнання винуватості Київським районним судом м. Одеси ухвалено вирок від 30 жовтня 2017 року в зазначеній справі, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 25 жовтня 2017 року, укладену між підозрюваним з однієї сторони та прокурором відділу прокуратури Одеської області з другої сторони, визнано підозрюваного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України та призначено узгоджене сторонами угоди покарання.
Окрім того, вказаним вироком Київського районного суду м. Одеси задоволено клопотання прокурора про застосування спеціальної конфіскації до речових доказів у кримінальному провадженні, застосовано спеціальну конфіскацію нафтопродуктів загальною кількістю 97 098,355 тонн, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні або грошових коштів, отриманих від їх реалізації, у т.ч., які знаходяться на рахунках ДП «Укртранснафтопродукт», відкритих з метою виконання ухвал Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року, 03 листопада 2014 року, 22 грудня 2014 року, 19 вересня 2016 року, 30 вересня 2016 року про надання дозволу на реалізацію нафтопродуктів у ПАТ «Фортуна-Банк».
Однак,на думку заявника прокурори порушили вимогич. 8 ст. 474 КПК України та вимоги Інструкції справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду.
Так, відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Утім, прокурором було порушено зазначену вимогу - до Київського районного суду м. Одеси угода про визнання винуватості ОСОБА_3 була подана вдруге. Вперше аналогічна угода подавалася на розгляд Суворовського районного суду м. Одеси.
Так, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року в справі № 523/11074/17 відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 01.08.2017 року, із уточненнями від 23.08.2017, укладеної між прокурором відділу прокуратури Одеської області (прокурором заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №4 ), якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000620 від 30.06.2017 року з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, в присутності адвоката-захисника.
Кримінальне провадження та долучені до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_3 направлено до прокуратури Одеської області для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
Відмовлено в задоволенні клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 4 про застосування спеціальної конфіскації до речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Вказана ухвала не оскаржена та набрала законної сили.
Як вбачається з наведених вироку Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року, предметом судових розглядів у обох справах було обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні одних й тих же злочинів, і щодо одних і тих же злочинів було складено спочатку угоду пре визнання винуватості, яка була подана на розгляд Суворовському районному суду м. Одеси, і після винесення ухвали 15 вересня 2017 року - складено аналогічну угоду про визнанні винуватості, яка вже була подана до Київського районного суду м. Одеси.
Отже, заявник вказує, що прокурорами Прокуратури Одеської області були порушено вимоги ч. 8 ст. 474 КК України та подано повторно ту ж угоду про визнанні ОСОБА_3 винуватості щодо перерахованих вище злочинів до Київського районного суду м. Одеси, що є неприпустимим.
Прокурори, що здійснювали процесуальне керівництво та підтримання державного обвинувачення в Київському районному суді м. Одеси завідомо в порушення вимог ч. 8 ст. 474 КПК України звернулися до суду з угодою про визнання вини, адже раніше саме прокурори звергалися з цією угодою до Суворовського районного суду м. Одеси. Ні повідомивши суд про те, що вказане звернення з угодою про визнання вини є повторним вони ввели суд в оману, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення того, що протиправно позбавлено права власності ПАТ «Одеський НПЗ».
Таким чином, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року, яка є чинною, встановлено преюдиційну обставину, на підставі якої було відмовлено задоволенні клопотання прокурора про звернення стягнення на нафтопродукти в порядку спеціальної конфіскації - а саме: встановлено факт розкрадання зазначених речових доказів та грошових коштів, здобутих від їх реалізації.
Фактична відсутністю речових доказів та грошових коштів, отриманих від їх реалізації, стала однією з підстав відмови в задоволенні клопотання про застосування спеціальної конфіскації.
Утім, будучи обізнаними з існуванням зазначеної ухвали, в якій встановлене відсутність речових доказів, прокурорами повторно визнано речовими доказами ті самі відсутні нафтопродукти.
Так, відповідно до п. 2 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберіганні та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду і кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідно процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати речові докази.
Відповідно до п. 5 Інструкції факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії.
Таким чином, для визнання нафтопродуктів речовими доказами, прокурори повинні булі здійснити їх огляд та описати. Проте не є зрозумілим, яким чином прокурор здійснював огляд нафтопродуктів після того, як вони були відсутні на підприємстві на дату прийняття такого процесуального рішення.
Так, на теперішній час на виконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2019 визнано ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» потерпіли у кримінальному провадженні.
В ході досудового розслідування долучено до матеріалів кримінального провадження документи, які на думку ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» підтверджують їх доводи та суму завданих збитків.
Крім того, допитано представника ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» ОСОБА_11 , витребувано з НАБУ копії документів у кримінальному провадженні № 0000058 щодо завданих збитків ПАТ, витребувано із Київського районного суду м. Одеси копію вироку суду у справі № 520/12933/17, витребувано із Суворовського районного суду м. Одеси копію ухвали у справі № 523/11074/17.
Матеріали зазначеного кримінального провадження направлені на адресу Приморського районного суду м. Одеси 28.03.2019 за № 17/1-534-19 ВИХ, у зв`язку із розглядом скарги представника ПАТ «Одеський нафтопереробний завод», та повернуті до СВ УБСУ в Одеській області лише 26.11.2019 за 65/16/5232, тобто орган досудового розслідування майже 8 місяців був позбавлений можливості проводити слідчі та процесуальні дії по кримінальному провадженню.
Таким чином, з метою вирішення питання про підслідність у кримінальному провадженні, з метою одержання відповідей на раніше направлені запити, допиту службових осіб прокуратури області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо доводів заявника, а також проведення інших необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, необхідний процесуальний строк, однак строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 06.12.2019.
Враховуючи викладене, виникла необхідність у продовженні строків досудового розслідування на шість місяців у кримінальному провадженні №0000516 від 05.06.2018 до повідомлення особі про підозру.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування дійсно перебуває кримінальне провадження № 0000516, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, що є тяжким злочином.
Частиною 1 ст. 294 КПК України передбачено, що якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, то він може бути продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого погодженого з прокурором, на строк встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу, які передбачають продовження на два місяці щодо проступків, шести місяців щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості та дванадцяти місяців щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Згідно ч. 5 ст. 294 КПК України клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу. Строк що закінчився, поновленню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 статті 295-1 КПК України, у випадках, передбачених ст.294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.
Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про продовження строку досудового розслідування подано у строки, передбачені ч. 5 ст. 294 КПК України і розглядається слідчим суддею до спливу строку досудового розслідування.
Зважаючи на те, що слідчим було проведено ряд слідчих дій, але підозра у провадженні жодній особі не повідомлена, слідчий суддя приходить до висновку, що для здійснення подальших слідчих дій проведення котрих є необхідним і обов`язковим для виконання завдань кримінального провадження, в тому числі забезпечення повного розслідування і судового розгляду, необхідно продовжити строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст.219, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В
Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_2 про продовження строку досудового розслідування задовольнити.
Продовжити строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000516 від 05.06.2018 року за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України на 6 (шість) місяців, тобто до 05.06.2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: