Справа № 154/3369/16 Провадження №11-кп/802/341/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 березня 2019 року про задоволення клопотання Володимир-Волинського МРВ ФДУ «Центр пробації» в Волинській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ст.335 КК України, із призначенням покарання за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ст.335 КК України обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Володимир-Волинський МРВ ФДУ «Центр пробації» в Волинській області звернувся до суду із клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання. В обґрунтування зазначає, що засуджений за час перебування на обліку не з`явився для проведення реєстрації в установлені дні, зокрема 04.06.2018 та 06.12.2018, через що за кожну неявку ОСОБА_7 було винесено офіційне попередження. 22.01.2019 з Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області надійшла інформація про те, що ОСОБА_7 тричі притягався до адміністративної відповідальності, протягом іспитового строку вчинив новий умисний злочин, за що 24.11.2017 був засуджений Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 20400 гривень, постійного місця проживання не має. Наведені вище обставини свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Ухвалою суду першої інстанції дане клопотання задоволено. Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 за місцем реєстрації не проживає і постійного місця проживання не має, про зміну місця проживання орган пробації не повідомляє, протягом іспитового строку вчинив новий умисний злочин, за що 24.11.2017 був засуджений судом за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 20400 гривень.
Не погоджуючись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу з доповненнями, у якій заперечує скоєння нового умисного злочину протягом іспитового строку. Посилається на те, що не з`являвся в установлені дні для реєстрації за станом здоров`я, але відповідні документи надати не мав змоги. Вказує, що тричі не притягався до адміністративної відповідальності, а змінював місце проживання, оскільки працював у різних містах. Просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги із доповненнями, міркування засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, просили скасувати оскаржуване судове рішення та відмовити у задоволенні клопотання про скасування звільнення від відбування покарання, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при постановленні рішення місцевим судом дотримано.

Задовольняючи клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання, суд першої інстанції правильно послався на відсутність поважних причин пропуску засудженим реєстрації у КВІ, оскільки 04.06.2018 та 06.12.2018 ОСОБА_7 для проведення реєстрації не з`являвся, що стверджується рапортами та попередженнями, наявними у матеріалах його особової справи (а.о.с.51, 53, 78, 80).
У поданій апеляційній скарзі сам засуджений підтверджує, що не з`являвся в установлені дні для реєстрації за станом здоров`я, але відповідні документи на підтвердження поважності причин пропуску надати не міг.

Підтверджуючих документів не було надано ним і під час апеляційного розгляду провадження.

Крім того, у апеляційних доводах ОСОБА_7 не заперечує факту зміни ним місця проживання у зв`язку із роботою, однак, як встановлено апеляційним судом, без повідомлення уповноваженого органу з питань пробації.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин не під час іспитового строку, оскільки вирок від 04.04.2017 набув законної сили лише 06.02.2018, а тому іспитовий строк починає свій перебіг саме із 06.02.2018, а новий злочин він вчинив 15 червня 2017 року, тобто до початку іспитового строку, то вони є безпідставними так як не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 4 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч.3 ст.75 КК), а неповнолітньому від одного до двох років (ч.3 ст.104 КК). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 квітня 2017 року за ч.2 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі; за ст.335 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Отже, іспитовий строк ОСОБА_7 обчислюється із 04 квітня 2017 року.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_7 , 24.11.2017 останній був засуджений вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 20400 гривень (а.о.с.32-34), тобто вчинив новий злочин протягом іспитового строку, початок якого 04.04.2017, а кінець 04.04.2019.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 вчинив 15.06.2017 злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України, під час іспитового строку, встановленого йому вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 квітня 2017 року.

А що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в його діях відсутня систематичність вчинення адміністративних правопорушень, то вони також не заслуговують на увагу виходячи з таких підстав.

В матеріалах особової справи ОСОБА_7 знаходяться постанови серії НК №112591 від 18.12.2018, від 28.12.2018 та серії ГО №455810 від 18.12.2018 (а.о.с.83-85). Вказані постанови набрали законної сили і самим засудженим не оскаржувались.

Таким чином, ОСОБА_7 під час іспитового строку було вчинено три адміністративні правопорушення, не виконано покладені на нього обов`язки, а саме: допущено неявку на реєстрацію 04.06.2018 та 06.12.2018, вчинив новий злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України.

Тому врахувавши вищенаведені обставини, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, а тому його звільнення від відбування покарання з випробування підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї обставини не є підставами для скасування рішення суду та відмови у задоволенні клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.
З огляду на наведене, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, та підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 березня 2019 року про задоволення клопотання Володимир-Волинського МРВ ФДУ «Центр пробації» в Волинській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання без змін.

Головуючий

Судді