ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2424/17
Провадження № 11-кп/818/916/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження № 0000366 за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, з вищою освітою, офіційно працюючого в ТОВ "Компанія Р.І.Ч." на посаді "Виконавець робіт", неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850, 00 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 87 гривень 96 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи.
Арешт з автомобіля «Hyundai Santa Fe» д.н. НОМЕР_1 , а також 2 мішків білого кольору з металевими виробами жовтого і сірого кольору, картонної коробки з багатожильним дротом, які було вилучено під час огляду місця події 19 лютого 2017 року, ухвалено скасувати з набранням вироком законної сили.
Прийнято рішення щодо речових доказів, у тому числі, автомобіль марки «Hyundai Santa Fe» д.н. НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_7 , а 2 мішки та картонну коробку з металевими виробами після набрання вироком законної сили вважати повернутими їх законному володільцю.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він перебуваючи на посаді електромеханіка Основ`янського району електропостачання, у невстановлений час на території відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Основа» за адресою: м. Харків, вул. Привокзальна, 1, здійснював встановлення нового обладнання, а старі матеріали, а саме брухт міді та алюмінію, склав у власну шафу в приміщенні роздягальні виробничого підрозділу Локомотивного ДЕПО «Основа».
18 лютого 2017 року ОСОБА_7 прибув на зазначену територію для чергування та о 22 годині дістав із шафи два полімерні мішки з металобрухтом та склав їх у багажне відділення свого автомобіля марки «Hyundai Santa Fe» д.н. НОМЕР_1 . Наступного дня 19 лютого 2017 року о 08 годині ОСОБА_7 на зазначеному автомобілі вивіз брухт міді і алюмінію з території виробничого підрозділу Локомотивного ДЕПО «Основа», тим самим таємно викрав металобрухт міді у вигляді лому металу вагою 34 кг 200 г та алюмінію у вигляді лому металу вагою б кг, загальною вартістю 3 906 гривень, чим спричинив виробничому підрозділу Локомотивного ДЕПО «Основа» матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 1700 грн. На підставі ст.96-1, 96-2 КК України застосувати до ОСОБА_7 спеціальну конфіскацію у виді конфіскації транспортного засобу Hyundai Santa Fe», д.н. НОМЕР_1 у власність держави.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржуваний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. В обґрунтування посилається на те, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

До початку розгляду кримінального провадження в апеляційному суді, прокурор надав заяву від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про те, що він відмовився від апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області в частині застосування ст.96-1, 96-2 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проте її задоволення та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що він повністю погоджується з пред`явленим обвинуваченням.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.
Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відсутність майнових та моральних претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, мешкає з матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи та знаходиться на його утриманні, а також наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про необхідність конфіскувати в дохід держави автомобіль Hyundai Santa Fe», д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності обвинуваченому відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України.
Відповідно до положень ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного злочину або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно вимог п.4 ч. 1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшуканні, виготовленні, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Поряд з цим, згідно ст.9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
На думку колегії суддів, в даному конкретному випадку застосування конфіскації автомобіля порушує вимоги статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини. При застосуванні спеціальної конфіскації суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, передбачених у КК, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».
За таких обставин колегія суддів вважає, що застосування спеціальної конфіскації в даному випадку становитиме непропорційне втручання в право особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а тому приходить до висновку про правильність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині скасування арешту, накладеного на автомобіль «Hyundai Santa Fe» д.н. НОМЕР_1 та повернення останнього обвинуваченому.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку у відношенні щодо ОСОБА_7 та правильність прийнятого ним рішення в частині залишення автомобіля Hyundai Santa Fe», д.н. НОМЕР_1 у власності обвинуваченого, а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Закрити апеляційне провадження в частині апеляційних вимог прокурора у кримінальному провадженні у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді