Дата документу 23.10.2019 Справа № 337/207/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1749/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/207/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, яка утримується під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати щодо неї запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистої поруки. Свої вимоги мотивувала тим, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається. На даний час у справі не встановлено мотив злочину та не доведено її причетність до цього злочину.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинувачену та її захисника, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК.

Під час судового розгляду даного провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, задовольняючи дане клопотання, в ухвалі зазначив, що на теперішній час триває розгляд кримінального провадження, у справі ще не допитана обвинувачена ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на свободі може, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, переховуватися від суду.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Основною метою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

Суд першої інстанції, перевіряючи доводи клопотання прокурора, правильно встановив, що заявлений у даній справі ризик, такий як можливість переховуватися від суду, об`єктивно існує і для його запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої.

Наявність існування вказаного ризику підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , його тяжкість (особливо тяжкий), його підвищену суспільну небезпеку (злочин проти життя та здоров`я особи) та покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у даному злочині. Також на користь існування вказаного ризику свідчить і відсутність у обвинуваченої ОСОБА_7 офіційного та постійного місця роботи.

З`ясувавши та оцінивши в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що лише подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою зможе дієво запобігти ризику, встановленому у цій справі, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти цьому ризику та забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таке рішення суду не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На переконання колегії суддів подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, а також є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

До заперечень апеляційної скарги обвинуваченої про недоведеність прокурором наявності ризику, на який він посилається, колегія суддів ставиться критично, оскільки в клопотанні прокурором наведено обґрунтований виклад обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризику, зазначеного в його клопотанні. На даному етапі кримінального провадження даний ризик не зменшився і не відпав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про невстановлення мотиву злочину та недоведеність її причетності до цього злочину, є передчасними, оскільки на даному етапі судового провадження питання про доведеність чи недоведеність винуватості обвинуваченої судом не вирішується.
Данних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченої під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.
Отже ухвала суду є законною та обґрунтованою. Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4