Єдиний унікальний номер № 285/1008/18
Провадження № 1-кп/0285/318/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/1008/18 0000045) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівка Хорошівського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, учасник бойових дій, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 11, 16, , 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій військовий обов`язок по захисту незалежності та територіальної цілісності, 30 березня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до 29 травня 2017 року до військової частини не повертався, обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини не повідомляв
В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що він 30 березня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , та проводив час на власний розсуд до 29 травня 2017 року.В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Також, просить застосувати до нього як учасника бойових дій ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування покарання.
Судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти чого не заперечують всі учасники судового провадження.
Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є тяжким, тяжких наслідків від якого не наступило, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, раніше не судимий, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, висновок досудової доповіді, згідно якої існує середня ймовірність вчинення повторного правопорушення і виправлення особи без позбавлення волі не становить високої небезпеки для суспільства, відношення обвинуваченого до вчиненого та призначає покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, у судовому засіданні від обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор не заперечував щодо заявленого клопотання та вважає, що воно підлягає задоволенню.
Суд враховує, що відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи… які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», приймав безпосередню участь в антитерористичній операції і на день набрання цим Законом чинності (7 вересня 2017 року) має статус учасника бойових дій, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.07.2017.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 367, 368 Кримінального Процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і обрати йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Заставу в сумі 40140 грн. повернути заставодавцю.
Даний вирок може бути оскаржений, не з підстав заперечення обставин, зазначених відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1