Справа №:752/2516/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "16" вересня 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0001942 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підсудний Дніпровському районному суду м. Києва, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні.
Учасники судового провадження не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного:

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Обов`язкові відомості, які повинен містити в собі обвинувальний акт, визначені в ч. 2 ст. 291 КПК України. Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Враховуючи, що зміст фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, відповідно до вимог ст. 91 КК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і є необхідними та достатніми для його вирішення по суті, то обвинувальний акт в цій частині не повинен містити положення, які суперечать одне одному, тобто фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення повинні узгоджуватися з положеннями тієї частини статті закону України про кримінальну відповідальність, посилання на які наведені в обвинувальному акті, бо в протилежному випадку не буде дотримана одна з основних засад кримінального провадження - забезпечення права на захист.
Аналіз цих норм свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено, що «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції…»
У Рішенні ЄСПЛ від 9.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», зазначено, що «деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж Рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення п.п.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».
Таким чином, особа, якій висунуте обвинувачення, повинна бути детально поінформована про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту, скоєні особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту, скоєні особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України.
З наданої стороною захисту копії постанови прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 від 11.01.2019 року матеріали досудових розслідувань внесених до ЄРДР № 0001942 від 22.02.2018 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, матеріали досудових розслідувань внесених до ЄРДР №0011053 від 07.12.2018 року відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, матеріали досудових розслідувань внесених до ЄРДР №0011611 від 26.12.2018 року ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на підставі ч. 1 ст. 217 КПК України об`єднано в одне провадження та присвоєно номер №0001942.
Згідно ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).
Підстави об`єднання матеріалів досудового розслідування не передбачають їх поширювального тлумачення. Випадки об`єднання матеріалів досудового розслідування за різними злочинами з мотиву практичної доцільності на підставах, що прямо не вказані в законі, треба вважати такими, що суперечать принципу законності. Вчинення різними особами кількох злочинів без ознак співучасті в одному й тому ж місці або стосовно одних і тих само потерпілих не створює підстав для об`єднання в одному кримінальному провадженні матеріалів досудового розслідування за цими злочинами. Прийняття рішення щодо об`єднання матеріалів досудового розслідування передбачає необхідність ретельної оцінки ймовірних наслідків цієї дії.
Одним з кваліфікованих видів злочину передбаченого ст. 307 КК України є вчинення його за попередньою змовою групою осіб, однак формулювання обвинувачення не містить в собі кваліфікуючої ознаки щодо вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб.
Також, у викладених в обвинувальному акті фактичних обставинах не вбачається, яким чином ці злочини пов`язані між собою.
Аналізуючи норми Кримінально-процесуального Кодексу України залишається не зрозумілим, на якій підставі провадження об`єднані в одне за цими окремими епізодами.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями суд визнає невідповідність обвинувального акта вимогам закону щодо його змісту, невідповідність його додатків вимогам ст. 291 КПК України.
Таким чином, у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України цей обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
На підставі викладеного, керуючисьст ст.ст. 291, 314, 317, 376, 392 КПК України, суд

у х в а л и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0001942 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та додані до нього документи, повернути до Київської місцевої прокуратури №1, у зв`язку із невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 18 вересня 20198 року о 13 год 10 хв.

Суддя: