ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел. суду №11-кп/818/2511/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 615/255/19-к
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 року стосовно ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава Полтавської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Полтави від 06.02.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп., що зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяця.
Вказаним вироком встановлено, що 11.12.2018 року близько о 13:00 годині, ОСОБА_8 прибув до м. Валки Харківської області та пішов до будівлі Валківської районної державної адміністрації Харківської області, розташованої за адресою: Центральна площа, буд. №2, м. Валки Харківської області, для продажу окулярів для зору. Перебуваючи у будівлі Валківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_8 почав відвідувати робочі кабінети працівників Управління праці та соціального захисту населення, які розташовані на першому поверсі будівлі, яким пропонував придбати його товар. Коли ОСОБА_8 відчинив робочий кабінет №6, він побачив мобільний телефон (смартфон) «Huаwei Y6 2018», який перебував у чохлі-книжечці сірого кольору, який працівник адміністрації ОСОБА_9 залишила на своєму робочому столі. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на вчинення крадіжки вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку належного ОСОБА_9 мобільного телефону (смартфону) марки «Huawei Y6 2018» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_3 , із наявними грошима на рахунку в сумі 32 грн. 87 коп., який перебував у чохлі-книжечці сірого кольору та мав захисну плівку на екрані. Після вчинення злочину ОСОБА_8 з місця його вчинення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій, спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3 210 грн. 27 коп.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін виходячи з наступного.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які ні ким не оспорюють ся, а в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, докази не досліджувались, колегія суддів, на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, їх не перевіряє.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий 06.02.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України, вчинив новий злочин маючи не зняту та не погашену судимість, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на консультативному обліку у лікаря психіатра з 05 вересня 2018 року із діагнозом: «органічний розлад особистості та поведінки внаслідок перенесеної ЧМТ з неребростенічним синдромом», щиро розкаявся, тобто ті обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається захисник.
Відповідно до ст.66 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття. Крім того, судом першої інстанції також враховано як пом`якшуючу ту обставину, що потерпіла не наполягала на призначенні суворого покарання за вчинений обвинуваченим злочин.
Судом також встановлено та враховано, відсутність обставин, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання.
Апеляційні доводи захисника, про зайву суворість призначеного покарання у виді 3 місяців арешту, за таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо призначення покарання у виді обмеження волі, але із застосуванням ст. 75 КК України - є безпідставними. Згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження захисника щодо неврахування тієї обставини, що у обвинуваченого на утриманні перебуває малолітня дитина та дружина, повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та розмір покарання, за злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України. При цьому належить врахувати, що сама по собі обставина, що пов`язана з утриманням малолітньої дитини або дружини не є безумовною підставою для с зміни призначеного покарання оскільки ці обставини існували на час вчинення злочину і не зупинили ОСОБА_8 від вчинення вказаного злочину.

Підстав для погіршення становища обвинуваченого згідно доводів захисника про необхідність призначити більш суворе покарання та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, відповідно до положень ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Більш того, вид та міра покарання, що обрані судом відповідають тяжкості вчиненого злочину, інший, тобто більш суворий вид покарання, як того вимагає захисник, буде несправедливим, внаслідок його суворості.

Покарання, призначене судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є мінімально можливим, виходячи з меж санкції частини 2 цієї статті, що передбачена законодавцем.

Отже, суд першої інстанції, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши відомості про особу обвинуваченого та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, що призначений вироком суду першої інстанції, на думку колегії суддів, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
За таких обставин, апеляційна вимога захисника про можливість пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням наведених доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та не гуртуються на нормах КК та КПК України
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
З огляду на викладене, оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, внаслідок чого відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4